Справа № 823/1558/18
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Гарань С.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2018 року Справа № 823/1558/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Костюк Л.О.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника відповідача Похилюк С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Черкаській області

про визнання дій протиправними

та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення позивачу розміру пенсії за вислугу років з 90% до 70% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії із застосуванням обмеження максимального розміру пенсії з 01.01.2017 р.;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі довідки Черкаського обласного військового комісаріату від 20.12.2016 р. № ФР-49610 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням 90% розміру пенсії за вислугу років від грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.01.2017 р., з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що законодавством встановлено розмір пенсії 70% грошового забезпечення та передбачено обмеження її граничним розміром.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи, зокрема, що зміна максимального розміру пенсії була встановлена законодавством, що набрало чинності після призначення йому пенсії та що обмеження її граничною сумою є неконституційним.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 30.12.2008 р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 90% грошового забезпечення.

Черкаським ОВК листом від 20.12.2016 р. № 6/8/4/ФР-49610/2161 надіслано на адресу ГУ ПФУ в Черкаській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно з якої грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача становить 37 563,45 грн.

15.03.2018 р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії, з урахуванням всіх підвищень і надбавок, які нараховуються до основного розміру пенсії, у відповідності до довідки Черкаського ОВК від 20.12.2016 р. № ФР-49610 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, без обмеження її максимального розміру.

Листом від 30.03.2018 № 140/А-10 ГУ ПФУ в Черкаській області повіломило позивача, що у відповідності до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 20.12.2016 р. № ФР-49610 позивачу 23.12.2016 р. проведено перерахунок пенсії з 01.05.2016 р. зі зменшенням її основного розміру з 90% до 70% грошового забезпечення та через наявність в Україні обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для працездатних осіб, загальний розмір пенсії позивача з 01.05.2016 становив 12692,03 грн., а з 01.01.2018 р. 13730,00 грн., у зв`язку з чим відсутні правові підстави для виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахуванні та виплаті йому з 01.01.2017 р. пенсії без обмеження її максимального розміру з розрахунку 90 % грошового забезпечення на підставі довідки Черкаського ОВК від 20.12.2016 р. № ФР-49610, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було неправомірно зменшено розмір пенсії позивача до 70% грошового забезпечення та безпідставно обмежено її максимальним розміром.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. (далі Закон № 2262-ХІІ), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911-VIII (далі Закон № 911-VIII), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 р. № 1774-VIII (далі Закон № 1774-VIII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом № 911-VIII було внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: - частину 5 статті 43 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень»; - у статті 54: перше речення частини першої викласти в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються»;

Законом № 1774-VIII також внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ: - у ч. 7 ст. 43 слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року»; - у статті 54: частину першу викласти в такій редакції: «Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії не виплачуються».

У п.п. 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII передбачено, що він набирає чинності з 01.01.2017 р. та що обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом, не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що обмеження граничного розміру пенсії, зокрема й призначених до 01.01.2016 р. на підставі Закону № 2262-ХІІ, з 01.01.2017 р. на підставі Закону № 1774-VIII та Закону № 2262-ХІІ зі змінами, внесеними саме Законом № 1774-VIII, підлягають застосуванню, оскільки жодних виключень (пільг) за часом призначення пенсійного забезпечення законодавством не передбачено і вказані норми неконституційними не визнавалися.

Водночас, колегія суддів зазначає, що спеціальні умови, регламентовані пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII визначають конкретне коло осіб, до яких вони застосовуються. Але, позивач до таких осіб не належить.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 р. № 7-рп/2016 визнано неконституційними положення Закону № 2262-ХІІ (у редакції за змінами, внесеними Законом № 911-VIII) щодо обмеження пенсій військовослужбовців лише у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., а не в період з 01.01.2017 р., який є спірним у даній адміністративній справі.

Крім того, в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р. Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Також у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Отже, підстави, які б вказували на неправомірність обмеження максимальним законодавчо встановленим розміром пенсії позивача у 2017 році, у даному випадку відсутні, тож позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, судова колегія вважає, що судом першої інстанції при розв`язанні позовних вимог щодо обмеження пенсії позивача граничним розміром було порушено норми матеріального права, що призвело до їх неправильного вирішення та, відповідно до ст. 317 КАС України, є правовою підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Перевіряючи рішення суду в межах апеляційної скарги, в частині щодо вирішення решти позовних вимог, колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія позивачу була призначена у розмірі 90 % від його грошового забезпечення, у відповідності до норм Закону № 2262-ХІІ, що діяли на час її призначення.

При здійсненні її перерахунку на підставі довідки Черкаського обласного військового комісаріату від 20.12.2016 р. № ФР-49610 відповідачем було застосовано 70% коефіцієнт обчислення пенсії позивача у зв`язку зі зміною законодавства.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії позивача має застосовуватися норма Закону № 2262-ХІІ, що визначає її розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення позивачу пенсії, а тому зміни до законодавства стосуються порядку призначення пенсії особам, звільненим з військової служби в разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічний правий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 р. по справі № 569/2173/16-а.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення таких позовних вимог, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини та ухвалено рішення в цій частині з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 316 КАС України є підставою для залишення його в цій частині без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягає задоволенню частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в частині щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії позивача з 01.01.2017 р. та зобов`язання відповідача здійснити її перерахунок і виплату без обмеження максимального розміру з 01.01.2017 р. скасуванню, а адміністративний позов в цій частині позовних вимог залишенню без задоволення. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із застосування обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2017 р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити її перерахунок і виплату без обмеження максимального розміру з 01.01.2017 р. скасувати, а адміністративний позов в цій частині позовних вимог залишити без задоволення.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 25 липня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: