Справа № 815/2324/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2324/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач просить суд:

1. Скасувати наказ ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №235-0 від 13.04.2018 року «Про звільнення лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3В.»;

2. Скасувати наказ ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №6-дс від 11.04.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

3. Скасувати наказ ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області № 1-дс від 12.01.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

4. Поновити ОСОБА_3 в органах податкової міліції на посаді старшого слідчого відділу фінансових розслідувань ДІЙ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області;

5. Стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 заробіток за час вимушеного прогулу з 14.04.2018 р. по 23.07.2018 р. в розмірі 28101,81 грн. а починаючи з 24.07.2018 р. до дня поновлення на роботі з розрахунку 419,43 грн. за кожен робочий день;

6. Стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 8000,00грн. (вісім тисяч гривень);

7. Стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Ухвалою суду від 18 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 залишено без руху у звязку з невідповідністю позовної заяви вимогам ст.160 КАС України. Позивачу був наданий 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 04 червня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_3, за результатами якого прийнято накази № 1-дс від 12.01.2018 р., №6-дс від 11.04.2018 р. та №235-0 від 13.04.2018 р.

05 липня 2018 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (вх. №18682/18) відмовлено. Клопотання відповідача про залучення до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вх. №18680/18) задоволено та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України в Одеській області. Визначено розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України в Одеській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул та моральної шкоди проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_3 працював на посаді старшого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області з 18 серпня 2014 року. 13.04.2018 року позивача звільнено з органів податкової міліції ГУ ДФС в Одеській області за порушення дисципліни на підставі наказу начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_6 №235-0 від 13.04.2018 року. Вказує, що як вбачається зі змісту вказаного наказу він був прийнятий на підставі наказу №6-дс від 11.04.2018 року, за яким ОСОБА_3 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів податкової міліції. Вказане рішення було прийняте начальником ГУ ДФС в Одеській області на підставі висновку службового розслідування за фактами порушення старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 вимог КПК України. Вказане службове розслідування було проведене на виконання наказу ГУ ДФС в Одеській області №6423 від 30.11.2017 року. Службове розслідування було проведене в період з 30.11.2017 р. по 22.12.2017 р. на встановлення наступних фактів: неналежного стану організації та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 22.09.2017 та порушень вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40 КПК України та п.п. 2.1, 3.2, 3.4, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого, слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області; порушень вимог ст.ст. 2, 9, 40 КПК України та п.п. 2.8, 2.14, 3.2, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого, слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області при поверненні товарно-матеріальних цінностей, вилучених по кримінальному провадженню №0001780. За результатами службового розслідування начальником ГУ ДФС в Одеській області був прийнятий Висновок службового розслідування, за яким вказані факти правопорушення знайшли своє підтвердження та було вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача у виді звільнення з органів податкової міліції. На підставі висновку Начальником ГУ ДФС в Одеській області був прийнятий наказ № 1-дс від 12 січня 2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з органів податкової міліції, але враховуючи, що в зазначений період позивач знаходився на лікарняному, було прийнято рішення вирішити питання після виходу останнього на роботу. ОСОБА_3 було звільнено в запас Збройних сил України за п. «є» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення трудової дисципліни). Зазначає, що вказані накази прийняти з порушенням норм діючого законодавства та підлягають скасуванню. Посилаючись на п.2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України вказує, що службове розслідування було проведене щодо встановлення фактів порушення старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 вимог КПК України, що не є підставою для проведення службового розслідування. Службовим розслідуванням було встановлено, що досудове розслідування ведеться вяло, безсистемно, безініціативно, з порушенням розумних строків, а також те, що слідчим не проведено жодної суттєвої слідчої дії. На думку комісії саме ці обставини і є порушенням ст.ст. 2, 9, 28, 40 КПК України. Комісією при проведенні службового розслідування не зазначено які саме норми Конституції України, міжнародних договорів або які саме вимоги інших актів законодавства були порушені ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 22.09.2017 р. За правилам ч.1 та ч.2 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є обєктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Проте у висновку службового розслідування комісія не посилається на рішення прокурора або ухвалу слідчого судді щодо незабезпечення ОСОБА_3 строків досудового розслідування кримінального провадження №0000017 від 22.09.2017 р. Інші особи позбавлені права забезпечення розумних строків досудового розслідування. Таким чином, комісія не може встановити, чи забезпечено слідчим розумних строків при проведенні досудового розслідування чи ні. При відсутності зауважень з боку прокурора або слідчого судді щодо порушення розумності строків досудового розслідування, такі строки вважаються не порушеними. За правилами ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Кримінальне провадження №0000017 від 22.09.2017 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України, що є злочином невеликої тяжкості. Тобто строк досудового розслідування такого злочину становить дванадцять місяців. ОСОБА_3 почав досудове розслідування 23.09.2017 р., а 20.11.2017 р. було проведене заслуховування кримінального провадження №0000017. Тобто пройшло менш ніж два місяці, а попереду у ОСОБА_3 було ще десять місяців для проведення досудового розслідування. Зазначає, що КПК України не містить поняття «суттєвої слідчої дії». Слідчий самостійно, на власний розсуд вирішує які слідчі дії, та в які терміни проводити. Висновок комісії щодо неналежного стану організації та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 22.09.2017 є безпідставним та викладений з субєктивної точки зору. За таких обставин, порушення ОСОБА_3 норм КПК України взагалі відсутні, а висновок комісії ґрунтується лише на припущеннях та субєктивному тлумаченні норм права. Службовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_3 не мав відношення до кримінального провадження №0001780, так як 25.07.2017 року здійснення цього кримінального провадження було доручено старшому слідчому слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_7 Вказує, що такий висновок не відповідає дійсності. Товарно-матеріальні цінності, на які в подальшому був накладений арешт підставі ухвал слідчого судді Маліновського районного суду м. Одеси Одеської області від 15 лютого 2017 року (3 ухвали) та 18 квітня 2017 року по справі №500/4255/17 вилучались ОСОБА_3 та рахувались за ним. В кримінальному проваджені №0001780 разом з обвинувальним актом була направлена в суд угода про визнання винуватості. Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року по справі № 500/4255/17 був скасований арешт на товарно-матеріальні цінності, накладений на підставі ухвал слідчого судді Маліновського районного суду м. Одеси Одеської області від 15 лютого 2017 року (3 ухвали) та 18 квітня 2017 року та зазначено, що їх має бути повернуто власнику (законному володільцю), а саме ОСОБА_8 При цьому КПК України не передбачає відомостей про те, хто саме повинен повернути вилучені товарно-матеріальні цінності за вироком суду, а також чи потрібне погодження на це керівництва. До ОСОБА_3, за яким рахувались товарно-матеріальні цінності звернувся ОСОБА_8 з вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2017 року по справі № 500/4255/17, який набрав чинності. На підставі вироку суду, у відповідності до вимог Інструкції ОСОБА_3 повернув товарно-матеріальні цінності власнику ОСОБА_8 З огляду на вказане вище висновки комісії про те, що ОСОБА_3 мав погодити передачу речових доказів власнику не гуртуються на законі, та не є порушенням норм КПК України. Вказує, що ні висновок службового розслідування, ні оскаржувані накази не містять обґрунтування того, чому до ОСОБА_3 було застосоване стягнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу та яким чином ГУ ДФС в Одеській області при обранні дисциплінарного стягнення враховувалась тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяна шкода, ставлення ОСОБА_3 до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо. Окрім цього ГУ ДФС в Одеській області ні в висновку службового розслідування ні в оскаржуваних наказах не зазначає, чому до ОСОБА_3 неможна застосувати більш сурові стягнення, а саме попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на одну ступінь. Зазначає, що з огляду на вказане такий суворий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів податкової міліції ГУ ДФС в Одеській області застосовано до ОСОБА_3 необґрунтовано та невмотивовано.

Враховуючи викладене, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

09 липня 2018 року за вх. №ЕП/3866/18 (т.1 а.с.140-150) та 12 липня 2018 року за вх. №20041/18 (т.1 а.с.218-228) до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі та зазначає, що відповідно до послужного списку ОСОБА_3 призначено 18.08.2014 на посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси наказом ГУ Міндоходів в Одеській області від 18.08.2014 №321-о «Про призначення ОСОБА_3В.». На посаду старшого слідчого відділу фінансових розслідувань державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 призначено наказом ГУ ДФС в Одеській області від 24.06.2016 №360-о «Про призначення співробітників податкової міліції». Наказом ГУ ДФС в Одеській області від 13.04.2018 №235-о «Про звільнення старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3В.» позивача було звільнено за ст. 64 п. «є» (за порушення дисципліни). Наказом ГУ від 30.11.2017 №6423 «Про проведення службового розслідування», керуючись ст.14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» було призначене службове розслідування відносно ОСОБА_3 Посилаючись на висновок службового розслідування від 22.12.2017 року зазначає, що посилання позивача на те, що порушення норм КПК при виконанні своїх обовязків не розповсюджується на дисциплінарні проступки є хибним на підставі ст. 348, п. 353.1 ст. 353, п. 354.1 ст. 354 Податкового кодексу України, ст.ст. 1,2,5 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України». При здійсненні своєї діяльності слідчим, у тому числі слідчих дій в рамках КПК, керується нормами чинного законодавства та в межах своїх посадових обовязків та за порушення норм, несе не тільки дисциплінарну відповідальність, а й матеріальну, адміністративну або кримінальну. Враховуючи, що на час застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів податкової міліції ОСОБА_3 мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, ОСОБА_5 управлінням ДФС в Одеській області було додержано вимоги встановлені законодавством, а саме не нижче ніж попереднє стягнення, як посилається й сам позивач в своєму позові. Щодо позовних вимог, стосовно стягнення з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та зазначає, що моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявність факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих звязків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного звязку між попередніми умовами. Позивач необхідність відшкодування моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок «незаконних» дій ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 було завдано значні моральні страждання, які виразилися у втраті впевненості у завтрашньому дні, що призвело до необхідності прикладати додаткових зусиль по організації свого життя. Однак, ОСОБА_3 не надав жодних підтверджуючих документів щодо звернення до медичних закладів, що б підтверджувало твердження позивача. Вказує, що позивачем не було надано платіжного документу на підтвердження оплати послуг адвоката, а також документів, які підтверджують фактичне надання допомоги.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

24 липня 2018 року позивач у судовому засіданні надав суду відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що відповідно до п.1.3. Договору про надання адвокатських послуг № А-05/02 від 20.04.2018 р., укладеного між позивачем та адвокатом ОСОБА_1, послуги вважаються наданими та у адвоката виникає право на отримання плати за надані послуги в момент прийняття судом позовної заяви, визначеної п.1.1. цього Договору. Таким чином, при поданні позовної заяви до суду позивачем не було здійснено витрат на правову допомогу, а лиш на виконання вимог ст. 134 КАС України надано докази щодо обсягу наданих послуг адвоката та їх вартості, що підлягає сплаті. Також зазначає, що оскільки завдання моральної шкоди позивачу не пов'язано із завданням шкоди його здоров'ю, а є моральними стражданнями, що виявились у втраті впевненості в завтрашньому дні і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, в підтвердження завдання моральної шкоди не може бути надано документи щодо звернення до медичних закладів.

26 липня 2018 року до суду за вх.№21586/18 від третьої особи надійшли пояснення, у яких зазначає, що правовідносини виникли між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 управлінням ДФС в Одеській області, тому питання, порушені у позовних вимогах ОСОБА_3, повинні вирішуватися в рамках спору між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 управлінням ДФС в Одеській області. Позивачем не зроблено жодних посилань на нормативно-правовий документ, який передбачав би покладення відповідальності на органи Казначейства за неправомірні дії чи бездіяльність інших підприємств, установ, організацій. ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України в Одеській області - це окрема юридична особа, яка не може нести відповідальність за дії (бездіяльність) чи рішення інших установ, підприємств або державних органів. ОСОБА_5 управління ДФС в Одеській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня і уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету. Вказує, що згідно мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, що отримують фінансування з Державного та місцевих бюджетів у 2018 році, такий державний орган як ОСОБА_5 управління ДФС в Одеській області обслуговується в ОСОБА_4 управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області на підставі договору про розрахунково-касове обслуговування. Тобто, при встановленні судом, по відношенню до позивача дійсно неправомірних дій з боку ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області, стягнення моральної шкоди у сумі 10000,00 грн. повинно проводитись з рахунків ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області, як розпорядника (одержувача) бюджетних коштів, рахунки якого відкриті в територіальному органі Державної казначейської служби України (тобто, безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти бюджетних установ). ОСОБА_5 управління ДФС в Одеській області самостійно несе відповідальність за своїми зобовязаннями, є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тому будь які виплати, зокрема завдана моральна шкода, повинна відшкодовуватись з рахунків цього органу, тобто за рахунок бюджету, передбаченого для даного органу, а останній зобов'язаний вжити всіх заходів щодо забезпечення відповідних асигнувань. Зазначає, що оскільки підставою для відшкодування моральної (немайнової) шкоди є протиправність дій її заподіювача, ОСОБА_3 необхідно довести незаконність дій ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області.

У судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляджу справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 18 червня 2014 року прийнятий на посаду старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, що підтверджується копією наказу №321-О від 18.08.2018 року «Про призначення ОСОБА_3В.» (т.1 а.с.155, 233, т.2 а.с.122).

30 листопада 2018 року ОСОБА_4 управлінням ДФС в Одеській області видано наказ №6423 (т.1 а.с.181-182, т.2 а.с.37-38, 63-64), яким на підставі доповідної записки в.о. начальника СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області полковника податкової міліції ОСОБА_10 від 22.11.2017 року №627/11/15-32-23-01-11 (т.1 а.с.165-166, т.2 а.с.3-4, 111-112) наказано провести службове розслідування стосовно старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 за фактом неналежного стану здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 27.09.2017 року а також недотримання вимог КПК України при поверненні вилучених товарно-матеріальних цінностей по кримінальному провадженні №000178 від 11.06.2016 року.

Так, за результатами проведення службового розслідування складено Висновок службового розслідування за фактами порушення старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області вимог КПК від 22 грудня 2017 року (т.1 а.с.73-81, 170-178, т.2 а.с.26-34), яким встановлено наступне:

« 20.11.2017 в.о. начальника слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС в Одеській області проведено заслуховування кримінального провадження №0000017 від 27.09.2017 за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами БФ «На благо ОСОБА_10» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

За результатами заслуховування, протоколом оперативної наради від 20.11.2017 (т.1 а.с.199-201, т.2 а.с.8-10), прийнято рішення про проведення службового розслідування відносно старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 щодо неналежного стану організації та здійснення досудового розслідування у кримінальному проваджені №0000017 від 22.09.2017 та порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, на імя заступника начальника управління - начальника ВОДР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_11 від старшого слідчого з ОВС ВОДР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області майора податкової міліції ОСОБА_12 надійшов рапорт (т.1 а.с.167, т.2 а.с.5, 113) щодо повернення старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань, ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_13 товарно-матеріальних цінностей по кримінальному провадженню №0001780, без наявних на це повноважень, не являючись слідчим по вказаному кримінальному провадженню.

Після чого, на імя в.о. начальника СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 від заступника начальника управління - начальника ВОДР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_11 надійшов рапорт (т.1 а.с.168, т.2 а.с.6, 114) щодо повернення старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_13 товарно-матеріальних цінностей по кримінальному провадженню № 0001780.

22.11.2017 на імя першого заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_14 від в.о. начальника СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_10 направлено службову записку з приводу порушень старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_13 норм кримінального процесуального кодексу України з метою проведення службового розслідування.

Службове розслідування проводиться стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, старшого лейтенанта податкової міліції, в органах податкової міліції з серпня 2015 року, перебуває на посаді старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області з 24 червня 2016 року. Має діюче дисциплінарне стягнення - наказом ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 № 3079 йому оголошено сувору догану (т.1 а.с.179-180, т.2 а.с.35-36).

В ході службового розслідування вивчені матеріали кримінального провадження, досліджені виявлені факти, відібрані пояснення та встановлено наступне:

20.11.2017 проведено заслуховування кримінального провадження №0000017 від 27.09.2017 за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами БФ «На благо ОСОБА_10» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 27.09.2017 здійснює старший слідчої групи старший слідчий слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 (т.1 а.с.169, т.2 а.с.7, 90). …

Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а саме з 27 вересня по20 листопада 2017 року виконано наступне:

- направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України до ОУ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо здійснення слідчих (розшукових) дій. спрямованих на встановлення осіб, що скоїли злочин, встановлення фактичних даних, які можуть бути доказами у провадженні, місць зберігання документів та речових доказів, встановлення рухомого, нерухомого майна, діючих банківських рахунків та коштів з метою відшкодування завданих збитків державі, а також проведення аналізу фінансово - господарської діяльності БФ «На благо ОСОБА_10».

- отримані ухвали Малиновського районного суду щодо тимчасового доступу до речей і документів реєстраційної справи БФ «На благо ОСОБА_10».

- направлено лист до управління реєстрації платників та електронній сервісів ГУ ДФС в Одеській області щодо надання інформації про отримати доходи службовими особами БФ «На благо ОСОБА_10» за формою №№ 1-ДФ, 8-ДР.

- у ПАТ «Банк-Восток» в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів вилучено копію банківської справи БФ «На благо ОСОБА_10», копії платіжних доручень за 2014, 2015, 2016 p.p.

- направлено запит до ГУ ДФС в Одеській області про проведені податкові перевірки за період 2015-2017 p.p. БФ «На благо ОСОБА_10» - отримано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів директора БФ «На благо ОСОБА_10» гр.ОСОБА_15 за 2016 р.

Вивчивши матеріали кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування ведеться вяло, безсистемно, безініціативно, з порушенням розумних строків. Більшість запланованих слідчих дій по кримінальному провадженню №0000017 з контрольним терміном у жовтні 2017 року не виконано, а план слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні на листопад взагалі відсутній.

Протягом двох місяців досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим не проведено жодної суттєвої слідчої дії, відповідальні службові особи та засновники БФ «На благо ОСОБА_10» щодо викладених в акті перевірки порушень не допитано, внаслідок чого порушено вимоги ст. 2 КПК України щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, ст. 28 КПК України щодо виконання процесуальних дій або прийняття рішень під час кримінального провадження в розумні строки та п.п. 2.1, 2.8, 2.14, 3.2, 3.4, Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі, м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3

Крім того, старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3, в ході здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001780 від 11.06.2016 року 10.02.2017 проведено ряд обшуків, за результатами яких вилучено товарно-матеріальні цінності.

15.02.2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси на вказані товарно-матеріальні цінності накладено арешт.

25.07.2017 проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено старшому слідчому СВ ФР ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_7, про що свідчить витяг руху проваджень ЄРДР (т.1 а.с.190-192, 243-245).

31.07.2017 за результатами досудового розслідування, кримінальне провадження №0001780 направлено до суду з обвинувальним актом (т.1 а.с.197, 238, т.2 а.с.89).

12.09.2017 вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області (т.1 а.с.202-216, т.2 а.с.11-25, 91-105) затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України та скасовано арешт, накладений 15.02.2017 року на вилучені в рамках кримінального провадження №0001780 товарно-матеріальні цінності.

Старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3, не являючись слідчим у вказаному кримінальному провадженні, надано до відділу організації досудового розслідування СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області копію рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року про повернення вилучених товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_8 та розписку останнього (т.1 а.с.160, 247, т.2 а.с.106) на імя старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 про отримання вказаних товарно-матеріальних цінностей.

Тобто, старший слідчий слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ТУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3, не маючи на те законних повноважень, адже чинним законодавством, а саме п.1 ч.2 ст. 39 КПК України встановлено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадку здійснення досудового розслідування слідчою групою визначати старшого слідчої групи, 18.10.2017 року повернув вилучені в рамках кримінального провадження №0001780 товарно-матеріальні цінності. …

Згідно пояснень старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_16 (т.1 а.с.163-164, т.2 а.с.1-2, 116-117), нею ніяких доручень стосовно повернення товарно-матеріальних цінностей старшому слідчому слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 не надавалось.

02.08.2017 на посаду заступника начальника слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області призначено підполковника податкової міліції ОСОБА_17

При цьому, згідно пояснень ОСОБА_17 (т.1 а.с.162, 249, т.2 а.с.118), будь-яких вказівок щодо повернення товарно-матеріальних цінностей старшому слідчому слідчого відділу фінансових розслідувань ДІЛ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 не надавалось.

Крім того, від Ізмаїльського районного суду до СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області, для виконання рішення суду щодо повернення вилучених в рамках кримінального провадження №0001780 товарно-матеріальних цінностей не надходило.

Згідно пояснень старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 (т.1 а.с.161, 248, т.2 а.с.121) « 27.09.2017 ним було розпочато кримінальне провадження №0000017 за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами БФ «На благо ОСОБА_8» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України. Щодо вялого та безініціативного розслідування кримінального провадження пояснив, що на протязі двох місяців, у період жовтень-листопад 2017 року, щодня приймав участь у оперативних заходах, жодним чином не пов'язаних з розслідуванням даного кримінального провадження. Щодо повернення товарно-матеріальних цінностей по кримінальному провадженню №0001780 від 11.06.2016 року пояснив, що 18.10.2017 року громадянин ОСОБА_8 О В. звернувся до нього з вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року щодо повернення вилучених товарно-матеріальних цінностей. Оскільки ОСОБА_8 звернувся до нього після закінчення строку подання апеляційної скарги, ним було прийняте рішення виконати вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року».

За таких обставин, старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 порушено вимоги ст. 2 «Завдання кримінального провадження», ст. 9 «Законність», ст. 40 «Слідчий органу досудового розслідування» КПК України, оскільки при поверненні вилучених товарно-матеріальних цінностей, кримінальне провадження №0001780 в його провадженні не перебувало, крім того, останній не був включений до складу слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні, а також вимоги ст. 28 КПК України «Розумні строки» при здійсненні досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000017. …

Службове розслідування за фактами порушень старшим слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 вимог КПК України вважати закінченим.

Вважати такими, що знайшли своє підтвердження факти порушення вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40 КПК України та п.п. 2.1, 3.2, 3.4, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017, а також порушень вимог ст.ст. 2, 9, 40 КПК України та п.п. 2.8, 2.14, 3.2, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_3 при поверненні товарно-матеріальних цінностей, вилучених по кримінальному провадженню №0001780, приймаючи до уваги положення ст. 13 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV «ОСОБА_12 дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання», ст. 7 «Обовязки осіб рядового і начальницького складу дотримуватись законодавства України, статутів і наказів начальника» та ст. 14 «При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватись тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо», а також те, що маючи діюче дисциплінарне стягнення, наказом ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 №3079 йому оголошено сувору догану, ставлення до виконання службових обовязків не змінив, продовжуючи порушувати вимоги КПК України, старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів податкової міліції».

12 січня 2018 року ОСОБА_4 управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ №1-дс (т.1 а.с.71,-72, 183-184, т.2 а.с.39-40), згідно якого за неналежне виконання своїх службових обовязків, що виразилось у порушенні вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40 КПК України та п.п. 2.1, 3.2, 3.4, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017, а також порушень вимог ст.ст. 2, 9, 40 КПК України та п.п. 2.8, 2.14, 3.2, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 при поверненні вилучених товарно-матеріальних цінностей, вилучених по кримінальному провадженню №0001780, старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів податкової міліції, але враховуючи, що станом на теперішній час від знаходиться на лікарняному, вирішити питання після виходу останнього на роботу.

11 квітня 2018 року ОСОБА_4 управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ №6-дс (т.1 а.с.69-70, 185-186, т.2 а.с.41-42), згідно якого за неналежне виконання своїх службових обовязків, що виразилось у порушенні вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40 КПК України та п.п. 2.1, 3.2, 3.4, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000017, а також порушень вимог ст.ст. 2, 9, 40 КПК України та п.п. 2.8, 2.14, 3.2, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 при поверненні вилучених товарно-матеріальних цінностей, вилучених по кримінальному провадженню №0001780, старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів податкової міліції.

13 квітня 2018 року ОСОБА_4 управлінням ДФС в Одеській області винесено наказ №235-О (т.1 а.с.68, 187, т.2 а.с.43), яким звільнено в запас Збройних Сил України за ст.64 п.«є» (за порушення дисципліни) старшого лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 - старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області 13 квітня 2018 року.

Не погоджуючись з вищевказаними наказами №1-дс, №6-дс та №235-О, ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Положеннями ст. 43 Конституції України визначено, що кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5-1 Кодексу законів про працю України визначено гарантії забезпечення права громадян на працю. Так, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (пункт 6 частини 1 статті 5-1 Кодексу законів про працю України).

Згідно абзацу 1 розділу 4 посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових результатів ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області (т.1 а.с.156-159, 234-237, т.2 а.с.65-68) старший слідчий слідчий відділу фінансових результатів ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області несе повну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, вимог цієї інструкції, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог положень кримінального процесуального законодавства та Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службової дисципліни та режиму таємності.

22 лютого 2006 року Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-IV від 22 лютого 2006 року затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції (254к/96-ВР) і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Згідно ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту визначає види дисциплінарних стягнень, зокрема на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 6) звільнення з посади.

Відповідно до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ (ч.ч.1-2, 5-6).

Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі Інструкція), яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Відповідно до п.2.1 розділу ІІ Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Як вбачається з вищезазначеного висновку службового розслідування, комісією з проведення службового розслідування встановлено такі порушення ОСОБА_3 Кримінального процесуального кодексу України та Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових результатів ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, а саме:

1) ведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000017 вяло, безсистемно, безініціативно, з порушенням розумних строків, без здійснення жодної суттєвої слідчої дії;

2) у кримінальному провадженні №0001870 ОСОБА_3, не маючи законних підстав, 18 жовтня 2017 року повернув вилучені в рамках цього кримінального провадження товарно-матеріальні цінності, не будучи при цьому залученим до нього в якості слідчого.

Суд зазначає, що порядок проведення досудового розслідування стосовно фінансових правопорушень визначений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Суд погоджується з твердженням позивача у позовній заяві, що КПК України не передбачено такого виду слідчих (розшукових) дій, як «суттєві».

Згідно ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобовязані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Суд зазначає, що твердження відповідача про «вяле, безсистемне та безініціативне» ведення досудового розслідування є субєктивним, не підтвердженим належними та достатніми доказами.

Згідно наданого суду плану слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженні №0000017 відносно ухилення від сплати податків службовими особами БФ «На благо ОСОБА_8», що кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212 КК України від 27.09.2017 року (т.1 а.с.193-196, 239-242) вбачається, що позивачем здійснювалось планування проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідачем доказів невиконання вищевказаного плану до суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є обєктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Частини 1 та статті 219 КПК України передбачають, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. 2. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Суд зазначає, що відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 27.09.2017 року за №0000017. Висновок суду за результатами службового розслідування складений 22 грудня 2017 року. Тобто з моменту початку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні пройшло менше трьох місяців.

Таким чином, твердження відповідача щодо ведення позивачем досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000017 з порушенням розумних строків є безпідставним та необґрунтованим.

Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України та Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 затверджена Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (далі Інструкція).

Так, п.1 цієї Інструкції визначено, що нею встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.

Згідно абз.3 п.13 Інструкції відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Пункт 41 Інструкції передбачає, що майно, на яке накладено арешт, передається згідно з рішенням слідчого, прокурора та суду, виходячи з конкретних обставин та інтересів справи, на зберігання представникові територіальної держадміністрації або житлово-експлуатаційної організації, державної служби охорони органів внутрішніх справ, а також організації, якій завдані збитки, або власникові цього майна чи його родичу, якому роз'яснюється його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка. У разі необхідності майно, на яке накладено арешт, може бути вилучене.

Як вбачається з витягу руху кримінального провадження №000178, ОСОБА_3 являвся слідчим у вказаному кримінальному провадженні.

Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року по справі №500/4255/17 (кримінальне провадження №000178) ухвалено, зокрема, в силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвал слідчого судді Маліновського районного суду м. Одеси Одеської області від 15 лютого 2017 року (3 ухвали) та 18 квітня 2017 року арешт на перелічене в ній майно та питання про нього слід вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, а перелічене у абзаці №4 вироку майно повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_8

Як стверджується позивачем та не заперечується відповідачем, ОСОБА_3 являвся відповідальною особою за товарно-матеріальні цінності, на які був накладений арешт у межах кримінального провадження №000178, та які на підставі вищевказаного вироку були передані володільцю ОСОБА_8

Відповідачем доказів передачі вказаних товарно-матеріальних цінностей разом із матеріалами кримінального провадження №000178 слідчому Кондратюк Л.В., яка в подальшому вела досудове розслідування, суду не надано.

Отже, дії позивача щодо повернення на підставі вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2017 року по справі №500/4255/17 товарно-матеріальних цінностей ОСОБА_8 були правомірними та не суперечили вимогам КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду.

Твердження відповідача про порушення ОСОБА_3 вимог ст.ст. 2, 9, 28, 40 КПК України, п.п. 2.1, 2.8, 2.14, 3.2, 3.4, 3.14 Посадової інструкції старшого слідчого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність наказу ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №235-0 від 13.04.2018 року «Про звільнення лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3В.», наказу ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №6-дс від 11.04.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та наказу ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №1-дс від 12.01.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Частиною 2. ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що позивачем заявлено вимоги щодо скасування вищевказаних наказів, які відповідно до ст.5 КАС України є похідними вимогами, з метою ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_3, на підставі ч.2 ст.9 КАС України суд вважає за доцільне визнати протиправними та скасувати накази ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області: №235-0 від 13.04.2018 року «Про звільнення лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3В.»; №6-дс від 11.04.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; №1-дс від 12.01.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

В рішенні у справі «П'єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що він виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому б він перебував, якби не була порушена стаття 6 Конвенції, таким чином підкреслюючи верховенство обов'язку відновлення status quo ante.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді, з якої його було незаконно звільнено наказом ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №235-0 від 13.04.2018 року «Про звільнення лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3В.», оскільки саме у такий спосіб можуть бути поновлені права позивача в повному обсязі.

Поновлюючи позивача на посаді, суд вважає також за доцільне задовольнити вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок №100), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку № 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п.8 Порядку).

При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року №21-395а13.

Згідно наданого Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області від 21 травня 2018 року листа №953/8/15-52-05 від 21.05.2018 року (т.2 а.с.61) середньомісячне грошове забезпечення позивача становить 8808,00 грн., середньоденне грошове забезпечення позивача складає 419,43 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 13 квітня 2018 року по 26 травня 2018 року, що становить 68 робочих днів.

Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_3, становить 28521,24 грн. (419,43 грн. х 68), з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до п.2, п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та в частині стягнення з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 8808,0. (вісім тисяч вісімсот вісім гривень 00 коп.) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Щодо вимоги позивача стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 10000,00 грн. у якості компенсації моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст.237-1 Кодексу Законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз.2 п.5 постанови).

Суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів та не навів достатніх та обгрунтованих обставин, які підтвердили б спричинення протиправними діями відповідача йому моральних страждань. Окрім цього позивач ніяким чином не обґрунтовує суму моральної шкоди, яку просить стягнути з відповідача на його користь.

Таким чином суд вважає, що вимога позивача стягнути на його користь з відповідача 10000,00 грн. моральної шкоди є необґрунтованою, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України), та згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2,5,6 ст.134 КАС України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини пятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що позивачем до суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера №7 від 23.07.2018 року від ОСОБА_3 згідно договору №А-05/02 на 8000 (вісім тисяч) гривень (т.2 а.с.140).

Окрім цього, позивачем надано суду розрахунок гонорару адвоката від 20.04.2018 року, в якому зазначено наступне: підготовка тексту позовної заяви 3000 грн., збір доказів для подачі позову 500 грн., аналіз доказів 300 грн., попередня правова консультація щодо характеру спірних правовідносин 800 грн., обговорення та формування правової позиції щодо подачі позову 400 грн., участь у судових засіданнях 10 годин 3000 грн.

Суд зазначає, що станом на момент винесення рішення, представник позивача брала участь у судових засіданнях загальною тривалістю не більше 4-х годин, а відтак суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат на правничу допомогу в частині оплати участі адвоката у судових засіданнях з 3000 грн. до 1200 грн. та стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 6200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 9, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №235-0 від 13.04.2018 року «Про звільнення лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3В.».

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №6-дс від 11.04.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області №1-дс від 12.01.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Поновити ОСОБА_3 в органах податкової міліції на посаді старшого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 14 квітня 2018 року по 26 липня 2018 року в розмірі 28521,24 грн. (двадцять вісім тисяч пятсот двадцять одна гривня двадцять чотири копійки) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області та в частині стягнення з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 8808,0. (вісім тисяч вісімсот вісім гривень 00 коп.) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_3 6200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, сплачених згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 23 липня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 65059, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1).

Відповідач - ОСОБА_5 управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ 3938646).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, буд.1-а, м.Одеса, 65023, ).

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2018 року.

Суддя О.А. Вовченко

.