Справа № 2040/5949/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань забезпечення адміністративного позову

"27" липня 2018 р. № 2040/5949/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника ФОП ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову по справі №2040/5949/18 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного Управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені до Головного Управління Держпраці у Харківській області рол визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК0680/299/АВ/П/ТД-ФС від 12.07.2018 року.

Через канцелярію суду 25.07.2018 року (Вх. №01/37188/18) представником позивача подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення до набуття законної сили рішенням суду в адміністративній справі зупинити дію постанови № ХК0680/299/АВ/П/ТД-ФС від 12.07.2018 року та зупинити стягнення на підставі вказаного рішення субєкта владних повноважень.

В обґрунтування наданого клопотання зазначено, що необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що оскаржувана постанова як виконавчий документ, відповідачем може бути звернута до виконання в примусовому порядку, оскільки подання позовної заяви не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення адміністративного позову. У разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови позивачу доведеться докласти значних зусиль, часу та витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернуто стягнення у разі примусового виконання цієї постанови. А тому на думку представника позивача, зупинення виконання оскаржуваної постанови та стягнення за нею до ухвалення рішення суду є способом для відвернення очевидної небезпеки заподіяння значної шкоди майновим правам та інтересам позивача та безпідставного стягнення коштів (штрафу) з позивача.

Вирішуючи заявлене клопотання суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, з урахуванням зазначених норм забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Крім того, у розумінні наведеної норми закону, суд при вирішенні питання про забезпечення позову повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, а також забезпечення збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому, суд не вправі вживати такі заходи забезпечення адміністративного позову, які є фактично рівнозначними задоволення позовних вимог.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Суд зазначає, що позивачем не доведено те, що не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, може істотно унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист його порушених прав або інтересів, оскільки не вбачається, які саме негативні наслідки можуть наступити для підприємства та чому його права не можуть бути відновлені.

Щодо посилань позивача на те, що існує реальна загроза заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у вигляді понесення несприятливих економічних насідків, пов'язаних з оплатою праці працівників підприємства, сплати санкцій по договорам, укладеним з контрагентами, суд зазначає, що позивачем до клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження підтвердження можливості настання негативних наслідків. Суд також зауважує, що позивачем не конкретизовано які саме дії повинні будуть бути додатково вчиненні співробітниками позивача,на усунення негативних наслідків, не зазначено, які саме матеріальні ресурси повинні будуть бути додатково задіяні, також позивач не вказує чому він вважає, що його права не можуть бути відновлені, позивачем не зазначено навіть приблизного розміру можливих матеріальних збитків.

Позивачем документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Водночас, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову, в частині зупинення стягнення за оскаржуваною постановою не охоплюється позовними вимогами, та, відповідно, не є належним, а також носить характер припущення, оскільки суду не надано будь - яких доказів того, що наразі триває примусове виконання оскаржуваної постанови.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову не надано жодних доказів на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, тоді як протиправність оскаржуваних рішень відповідача не є очевидною та підлягає доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256, 294 КАС України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її Суддя Зоркіна Ю.В.