Справа № 229/206/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року справа №229/206/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Гайдара А.В., секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритоому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 р. у справі № 229/206/18 (головуючий І інстанції Смагар С.В.), яке складено в повному обсязі 25 травня 2018 року у м.Слов'янську Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок субсидії з 1 травня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про зобов'язання здійснити перерахунок субсидії з 1 травня 2017 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що після сплати заборгованості за комунальні послуги неодноразово звертався до відповідача з метою отримання повідомлення (довідки) про надання субсидії. 20, 21 листопада 2017 року та 22 грудня 2017 року звернувся до відповідача із заявами та 23 січня 2018 року отримав відповідь, яку вважає необґрунтованою та не відповідає суті звернення, оскільки квитанції про сплату заборгованості і заяви-декларації двічі подавав разом із вищезазначеними зверненнями, та жодного повідомлення від 14 червня 2017 року не отримував. Вважає, що відповідач безпідставно призупинив надання субсидії з 1 травня 2017 року, чим порушив право на допомогу держави у вигляді надання субсидії. Враховуючи викладене, просить суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок субсидії з 1 травня 2017 року.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи рішення суд зазначив, що позивач не довів відсутність заборгованості зі сплати комунальних послуг, що стало підставою для скасування надання субсидії на оплату комунальних послуг.

З постановою суду першої інстанції не погодився позивач. Звернувся з апеляційною скаргою у якій оскаржує ухвалу суду від 29 травня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про зауваження на запис судового засідання. Зазначив, що технічний запис не прослуховується.

Також оскаржує рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги квитанції про сплату комунальних послуг та судові рішення з цього питання. Зазначив що не був обізнаний про скасування субсидії. Вважав рішення відповідача про скасування субсидії протиправним. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради зазначило, що позивач з 1 червня 2015 року є отримувачем житлової субсидії. З травня 2017 року субсидію автоматично не було подовжено у зв'язку з тим, що управління отримало інформацію від житлово-комунальних підприємств про наявність заборгованості, яка перевищує понад два місяці, а саме заборгованість за послуги газопостачання в розмірі 524 грн. 61 коп., заборгованість за послуги вивезення побутових відходів в розмірі 281 грн. 23 коп., заборгованість за послуги опалення в розмірі 8688 грн. 07 коп. Також відповідач зазначає, що відповідно до норм Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді. Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (у тому числі до винесення рішення судом), субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. 17 червня 2017 року управління письмово повідомило заявника про неможливість перепризначення субсидії з причини наявності заборгованості (повідомлення від 17 червня 2017 року № 1477). Відповідач також посилається на те, що позивач 27 лютого 2018 року востаннє звернувся із заявою про призначення житлової субсидії. Засідання міської комісії відбулось 6 березня 2018 року з особистою участю позивача. На засіданні комісії було прийнято рішення призначити субсидію з місяця звернення, а саме з 1 лютого 2018 року, оскільки заявником не було надано жодного документу, який би підтвердив або сплату боргу, або відсутність заборгованості, або про розгляд питання незгоди з заборгованістю в суді. Рішенням комісії, згідно з витягом з протоколу від 6 березня 2018 року № 4, субсидію призначено позивачу з 1 лютого 2018 року по 30 квітня 2018 року.

Вважають що рішення прийнято ними відповідно вимог законодавства. Просили апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що він фактично комунальними послугами не користується. Вважає, що нараховані суми за комунальні послуги суми є можливо помилковими.

Просив прийняти рішення про перерахунок субсидії з 01.05.2017 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та відповіді на відзив у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Дала пояснення викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Дружківським МВ УМВС України в Донецькій області 19 жовтня 2004 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Факт того, що позивач є отримувачем субсидії з 1 червня 2015 року, яка була призначена відповідно до заяви позивача від 16 вересня 2015 року, сторонами не заперечується, встановлено судом та підтверджується наявними в матеріалах справи заявою позивача про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії від 16 вересня 2015 року та рішенням відповідача від 28 листопада 2016 року про призначення субсидії за перерахунком.

1 серпня 2017 року відповідачем було прийняте рішення про призначення субсидії, яким позивачу не було призначено житлову субсидію з 1 травня 2017 року з підстав наявності заборгованості по оплаті комунальних послуг. Наявність заборгованості станом на травень 2017 року підтверджується довідкою з організації-надавача послуг по особовій справі № 50155, відповідно до якої позивач має заборгованість за послуги газопостачання в розмірі 524 грн. 61 коп., заборгованість за послуги вивезення побутових відходів в розмірі 281 грн. 23 коп., заборгованість за послуги опалення в розмірі 8688 грн. 07 коп.

17 червня 2017 року за вихідним № 1477 відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення про те, що позивач має прострочену заборгованість понад два місяця за житлово-комунальні послуги, тому з 1 травня 2017 року він не має права на призначення житлової субсидії. Також було зазначено, що субсидія буде призначена з 1 травня 2017 року у разі надання до управління документального підтвердження про сплату заборгованості або про укладення договору про її реструктуризацію. Дане рішення було направлено позивачу засобом поштового зв'язку, про що свідчить реєстр вихідної кореспонденції, щодо повідомлення отримувачів житлової субсидії про наявність заборгованості за 2017 рік.

17 квітня 2018 року відповідачем до суду були надані додаткові пояснення в яких відповідач зазначив, що в травні 2017 року відповідачем були надані запити до житлово-комунальних підприємств для отримання інформації про наявність простроченої понад два місяці заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги у абонентів, які користуються житловою субсидією. В період з 13 по 15 червня 2017 року від зазначених підприємств були отримані відповіді. Протягом трьох днів, а саме з 16 по 18 червня 2017 року працівниками управління були рознесені повідомлення про неможливість перепризначення житлової субсидії з причин наявності боргу на адресу проживання всім отримувачам житлових субсидій. Залишок повідомлень, які не були вручені громадянам та які не було можливості залишити в поштовій скриньці були надіслані заявникам поштою. Саме позивачу, засобами поштового зв'язку, надіслано простою кореспонденцією листа з повідомленням від 17 червня 2017 року № 1477.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що надіслання такого повідомлення рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення не передбачено жодним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини. Відповідачем також наданий суду акт про не проживання позивача за адресою його реєстрації від 18 квітня 2018 року, складеного та підписаного головою територіального комітету мікрорайону № 10 "Піонерський" Івановою Т.Г.

Матеріалами справи встановлено, що 20 листопада 2017 позивач звертався до відповідача із заявами про надання інформації, на яких підставах не відбулося перепризначення субсидії на житлово-комунальні послуги з 1 квітня 2017 року та просив відповідача поновити і призначити субсидію з травня 2017 року, оскільки заборгованість згідно рішення суду за теплопостачання і вивіз сміття була сплачена в червні 2017 року. У додатку до заяви позивачем було зазначено заяву про перепризначення житлової субсидії та декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначення житлової субсидії від 20 вересня 2017 року. Дані звернення були отримані відповідачем 20 та 21 листопада 2017 року, про що свідчать дата та підпис представника відповідача на заявах. Суд зазначає, що відповідно до актів опису відповідача від 20 листопада 2017 року до заяв позивача не надано додатків, які вказані у заяві, а саме заяви та декларації про перепризначення субсидії.

19 грудня 2017 року за вихідним № 10112/13559-09 відповідач надав відповідь на звернення позивача від 20 листопада 2017 року, в якій зазначив, що Управлінням було отримано лист з роз'ясненнями від 14 грудня 2017 року № 06898/01-10 Міністерства соціальної політики України щодо особливостей врахування простроченої понад два місяці заборгованості при призначенні субсидій, в якому зазначено, що інформація від організацій - надавачів послуг про суму простроченої понад два місяці заборгованості береться до уваги лише у випадку автоматичного призначення субсидії на наступний період (після закінчення попереднього опалювального періоду). Крім того, у відповіді відповідач зазначив, що позивач може звернутися до управління з відповідною заявою та декларацією про майно та доходи встановленого зразку для призначення субсидії на опалювальний період.

22 січня 2018 року за вихідним № 01-12/580-09 відповідач надав відповідь на звернення позивача, в якому зазначив, що з травня 2017 року субсидію автоматично не було подовжено у зв'язку з тим, що управління отримало інформацію від житлово-комунальних підприємств про наявність заборгованості, яка перевищує понад два місяці, а саме заборгованість за послуги газопостачання в розмірі 524 грн. 61 коп., заборгованість за послуги вивезення побутових відходів в розмірі 281 грн. 23 коп., заборгованість за послуги опалення в розмірі 8688 грн. 07 коп. Також відповідач повторно повідомив позивача про лист з роз'ясненнями від 14 грудня 2017 року № 06898/01-10 Міністерства соціальної політики України, про який зазначав у відповіді від 19 грудня 2017 року.

27 лютого 2018 року позивач звернувся до комісії міськвиконкому по розгляду спільних питань, які виникають при призначенні субсидії із заявою про призначення субсидії з 1 травня 2017 року, у зв'язку з тим, що позивачу не відомо рішення комісії про зупинення субсидії з 1 травня 2017 року. Зазначив також, що заборгованість, яка виникла до 1 жовтня 2015 року вирішується в судовому порядку. До заяви також була надана заява-декларація від 20 вересня 2017 року. Суд зазначає, що у даній заяві позивачем була виправлена дата подання з 20 вересня 2017 року на 27 лютого 2018 року, що засвідчено підписом позивача. Крім того, 28 лютого 2018 року державним соціальним інспектором був складений акт № 156 обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача, з якого вбачається, що під час обстеження адреси позивача було встановлено, що заявник зареєстрований і проживає один, дохід заявника складає пенсія, зі слів заявника інших доходів не має, умови проживання задовільні, не вистачає коштів на оплату житлово-комунальних послуг.

На засіданні міської комісії, яке відбулося 6 березня 2018 року з особистою участю позивача, було прийнято рішення про призначення субсидії з 1 лютого 2018 року по квітень 2018 року включно, про що свідчить витяг з протоколу № 4 та рішення про призначення субсидії. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів отримання відповідачем заяви про призначення субсидії та декларації про доходи і витрати раніше 27 лютого 2018 року.

Судом першої та апеляційної інстанції досліджені всі заяви позивача, які були надані сторонами, та суд вважає помилковим висновок позивача, що зазначення ним особисто дати на заяві та декларації як 20 та 21 листопада 2017 року є доказом їх подання до відповідача саме в ці дати.

Отже спірні правовідносини полягають у правомірності чи неправомірності відмови відповідачем у призначенні позивачу субсидії з 1 травня 2017 року в автоматичному режимі без окремого звернення з боку позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива регулюється Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" від 21 жовтня 1995 року № 848 (надалі - Положення № 848).

Відповідно до пункту 2 Положення № 848 право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом, утримання житла, управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Згідно з абзацом 9 пунктом 14 Положення № 848 після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді (крім орендарів житлового приміщення, осіб, яким субсидія була призначена за зареєстрованим місцем перебування, та осіб, які звертаються за субсидією на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива). Для цього структурні підрозділи з питань соціального захисту населення збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому пунктом 13 цього Положення, без звернення громадян і протягом десяти днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення про призначення (непризначення) субсидії та інформують про прийняте рішення громадян. У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (у тому числі до винесення рішення судом), субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин.

Відповідачем по справі був наданий до суду лист Донецької обласної державної адміністрації Департаменту соціального захисту населення від 14 грудня 2017 року № 06898/01-10, яким було роз'яснено, що інформація від організацій-надавачів послуг про суму простроченої понад два місяці заборгованості береться до уваги лише у випадку автоматичного призначення субсидії на наступний період (після закінчення попереднього опалювального періоду). При призначенні субсидії вперше чи за новим зверненням та при розрахунку субсидії на опалювальний сезон наявність заборгованості не враховується.

Отже, фактично позивач після відмови йому у перепризначенні субсидії з 1 травня 2017 року, звернувся до відповідача 27 лютого 2018 року із відповідним зразком декларації та заяви про призначення житлової субсидії, на підставі чого позивачу й було призначено субсидію з лютого 2018 року по квітень 2018 року без врахування заборгованості як за новим зверненням. Письмові звернення позивача до відповідача від 20 та 21 листопада 2017 року правомірно розцінені відповідачем як звернення в порядку Закону України "Про звернення громадян", на які позивачу були надані відповіді.

Відповідно до абзацу 8 пункту 14 Положення № 848 якщо громадяни, що перебувають у складних життєвих обставинах, не змогли своєчасно звернутися за призначенням субсидії, на підставі рішень районних, районних у м. Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися з дня виникнення відповідного права, але не більше ніж за шість місяців до звернення за призначенням субсидії.

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги посилання позивача на те, що ним не було отримано повідомлення відповідача від 17 червня 2017 року № 1477 та те, що він не міг звернутися до відповідача, оскільки перебував на лікарняному з 17 травня 2017 року по 8 червня 2017 року, про що свідчить виписка № 797/2526 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та довідки лікаря, оскільки повідомлення було направлено позивачу 17 червня 2017 року, що було підтверджено належними доказами, тобто вже після лікарняного. Після 17 червня 2017 року у позивача, відповідно до норми пункту 14 Положення № 848, було два місяці, тобто до 17 серпня 2017 року для надання підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку.

Позивачем до суду були надані квитанції про сплату комунальних платежів, а саме від 18 вересня 2017 року на суму 529 грн. 24 коп., про сплату теплопостачання, від 13 листопада 2017 року на суму 100 грн., 0 грн. 93 коп., від 12 жовтня 2017 року на суму 1 грн. 55 коп. за вивіз ТБО, від 21 листопада 2017 року на суму 35 грн. 18 коп., від 8 квітня 2017 року на суму 5 грн. 34 коп., від 12 жовтня 2017 року на суму 8 грн. за постачання газу, від 8 квітня 2017 року на суму 10 грн., від 12 жовтня 2017 року на суму 7 грн. 10 коп. за електроенергію, від 8 квітня 2017 року на суму 7 грн. 17 коп., від 12 жовтня 2017 року на суму 13 грн. 15 коп. за водопостачання.

Суд першої інстанції правильно вказав, що вищезазначені квитанції про сплату комунальних платежів не свідчать про сплату позивачем заборгованості зі сплати комунальних послуг відповідно до довідки з організації-надавача послуг по особовій справі № 50155 станом на травень 2017 рік, а свідчить лише про сплату поточних платежів. Крім того, відповідно до довідки з організації-надавача послуг по особовій справі № 50155 за 2018 рік, наданої відповідачем, вбачається лише збільшення заборгованості позивача за комунальні послуги. Також вищенаведені квитанції свідчать про те, що позивач мав фізичну можливість своєчасно звернутися із необхідними документами та заявами, деклараціями до відповідача.

Крім того, відповідачем до суду був наданий лист Міністерства соціальної політики України від 19 червня 2017 року № 1416/0/111-17/201, яким було роз'яснено, що документом, який підтверджує відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг, може бути рішення суду, яке скасовує таку заборгованість.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції, який не прийняв до уваги як належний доказ рішення Дружківського міського суду Донецької області від 8 червня 2011 року по справі № 2-418/11, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Донецктеплокомуненерго" в особі виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" про визнання протиправними дій ОКП "Донецьктеплокомуненерго" залишено без задоволення, зустрічні позовні вимоги обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Дружківкатепломережа" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволені та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" на рахунок виробничої одиниці "Дружківкатепломережа" заборгованість за теплову енергію за період з 1 серпня 2007 року по 1 травня 2011 року у сумі 5227 (п'ять тисяч двісті двадцять сім) гривень 64 коп., а також ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2016 року № 229/4722/15-ц, якою скасовано судовий наказ у справі № 2-н/229/847/2015 від 28 грудня 2015 року про стягнення на користь обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" заборгованості за теплопостачання станом на 01.12.2015р в розмірі 9503,01грн, суми інфляційних збитків в розмірі 7934 грн. 04 коп., 3% річних в сумі 1636 грн.52 коп., судових витрат в сумі 609 грн. з ОСОБА_1, наданих позивачем до суду, оскільки, як зазначав суд вище, відповідно до довідки з організації-надавача послуг по особовій справі № 50155 за 2018 рік, вбачається лише збільшення заборгованості позивача за комунальні послуги. Позивачем не було до суду надано будь-яких довідок, договорів про реструктуризацію заборгованості або рішень суду, які спростовують заборгованість позивача станом на травень 2017 рік та на день розгляду даної справи по суті.

Також правильно не прийнято як доказ, заяву громадянина ОСОБА_4 та повідомлення про призначення йому субсидії, як таких, що не є належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах з урахуванням вимог статті 73 КАС України, оскільки не містять у собі інформацію щодо предмета доказування.

Суд наголошує, що позивач у позовних вимогах, викладених у позові від 24 січня 2018 року, просив суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його субсидії з 1 травня 2017 року, а, отже, предметом спору є правомірність чи неправомірність відмови відповідачем у призначенні позивачу субсидії з 1 травня 2017 року в автоматичному режимі без окремого звернення з боку позивача.

Стосовно нових звернень позивача для призначення субсидії, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 13 Положення № 848 для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності). Заява та декларація можуть бути надіслані структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання заявника (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання) поштою.

Як вже було встановлено судом, позивач фактично звернувся до відповідача із новою заявою про призначення субсидії та необхідними документами тільки 27 лютого 2018 року, що підтверджено належними та допустимими доказами та підтверджено самим позивачем шляхом вчинення виправлення дати на заяві, засвідченого власним підписом. Суд також зазначає, що позивач міг надіслати заяву і поштою, але не зробив цього.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач довів правомірність своїх дій щодо відмови в автоматичному перепризначенні субсидії позивачу з 1 травня 2017 року, та відсутності підстав для прийняття рішення про призначення позивачу субсидії до березня 2018 року, внаслідок чого позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції також вважає що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про зауваження на технічний запис дотримався норм матеріального та процесуального права, оскільки нечіткість технічного запису не залежала від дій секретаря.

Посилання в апеляційній скарзі на протиправність ухвали суду від 26 лютого 2018 року про залишення позовної заяви без руху судом апеляційної інстанції не приймається до уваги оскільки така ухвала оскаржується окремо від рішення суду по суті, чого зроблено позивачем не було.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 31 липня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 р. у справі № 229/206/18

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 р. у справі № 229/206/18 - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

А.В.Гайдар