Справа № 2540/2548/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2548/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Творчій кластер ''Ремзавод'' до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

10.07.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю ''Творчій кластер ''Ремзавод'' (далі ТОВ «Творчій кластер ''Ремзавод») звернулось з адміністративним позовом до Чернігівської міської ради (далі Чернігівська МР) та просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 9.3 рішення Чернігівської міської ради № 31/VII-23 від 31.05.2018;

- зобов'язати відповідача затвердити Проект землевідводу щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по просп. Миру, 194, з подальшим укладенням договору оренди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що товариством, у встановленому законодавством порядку, було здійснено всі необхідні дії для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яку воно бажало отримати в оренду. Натомість, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, перевищив свої повноваження та допустив порушення статті 19 Конституції України. Зокрема, норма статті 28 Закону України «Про землеустрій» регламентує виключно відносини субєкта (замовника), який має намір отримати земельну ділянку у користування, та розробника землеустрою, і жодним чином не може бути підставою для відмови органу місцевого самоврядування в наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою.

Ухвалою судді від 11.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24.07.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав відзив на позов та зазначив, що рішенням Чернігівської МР від 17.08.2017 ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду. Вказаним рішенням позивачу до 01 березня 2018 року встановлено подати на затвердження сесії міської ради розроблений та затверджений у встановленому законом порядку проект землеустрою. У звязку з тим, що позивач у термін, встановлений вказаним рішенням, проект землеустрою на затвердження не подав, Чернігівська МР відмовила йому у наданні дозволу на підставі статті 28 Закону України «Про землеустрій».

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, враховуючи таке.

ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.10.2013 внесено відповідний запис (а.с. 83). Свою діяльність здійснює на підставі статуту, затвердженого протоколом установчих зборів засновників від 25.09.2013 № 1 (а.с. 67-82).

Відповідно до Свідоцтв про право власності, у приватній власності ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» перебуває нерухоме майно (нежитлові будівлі) за адресами: просп. Миру, 194, копр.6 та корп. 4 м. Чернігів (а.с. 40-43).

Судом встановлено, що Чернігівською МР було розглянуто клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194, та прийнято рішення від 17.08.2017 № 22/VII-27 (зі змінами, внесеними рішенням від 26.10.2017 № 24/ VII-22), яким його задоволено (а.с. 26, 27).

З метою виконання вказаного рішення та оформлення земельної ділянки, ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» (замовник) уклало з інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат № 012470 від 06.02.2015) (виконавець) договір на створення (передачу) науково-технічної продукції від 20.09.2017 № 52-ЧВ (а.с. 11-12).

Відповідно до умов договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Чернігові по просп. Миру, 194, згідно технічного завдання.

На виконання умов договору, ФОП ОСОБА_3 було розроблено вищевказаний Проект землеустрою (а.с. 18-64), погоджений Висновком Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради від 27.12.2017 № 01-24/779, та Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.03.2018 № 2135/82-18 (а.с. 65, 66). Також, було встановлено та погоджено Управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради межові знаки на земельній ділянці, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194.

У подальшому, позивач звернувся до Чернігівської МР з клопотанням від 28.04.2018 № 5, відповідно до якого просив надати в оренду товариству земельну ділянку по проспекту Миру, 194, терміном на 2-5 років (а.с. 13).

Рішенням Чернігівської МР від 31.05.2018 № 31/VII-23 ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду, у звязку з порушенням позивачем вимог статті 28 Закону України «Про землеустрій» (а.с. 14).

Вважаючи, що відповідач неправомірно відмовив у наданні вищевказаного дозволу, ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України, гарантується право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом

Відповідно до статті 25 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280-97/ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (пункт 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР).

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою та регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі Закон № 858).

Згідно із статтею 1 Закону № 858документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Статтею 22 Закону № 858 встановлено, що землеустрій здійснюється на підставі, в тому числі, рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Відповідно до статті 28 Закону № 858 розробники документації із землеустрою мають право: а) виконувати роботи із складання документації із землеустрою; б) погоджувати із замовником наукові, технічні, економічні та інші вимоги до документації із землеустрою, строк виконання робіт, їх вартість та порядок оплати; в) вимагати індексації вартості виконаних робіт із землеустрою в порядку, встановленому законом; г) авторства на створену ними документацію із землеустрою; ґ) здійснювати авторський нагляд за реалізацією заходів, передбачених документацією із землеустрою; д) вимагати зупинення робіт, що виконуються з порушенням документації із землеустрою і призводять до нецільового використання земель та їх псування; е) вносити пропозиції щодо оновлення застарілої або розробки нової документації із землеустрою.

Розробники документації із землеустрою зобов'язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

Розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.

У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.

Згідно із частиною першою статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини друга статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Зокрема, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України визначено вичерпні підстави для відмови уповноваженого органу в затвердженні проекту землеустрою, а саме: лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні, підставою для відмови ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 стало порушення позивачем, на думку відповідача, вимог статті 28 Закону № 858.

Однак, з вказаною позицією Чернігівської МР суд не погоджується, оскільки вказаною статтею Закону № 858 визначено права та обов'язки розробників документації із землеустрою, в тому числі, щодо виконання робіт із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Також, статтею встановлено, що максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору.

В свою чергу, частиною другою статті 26 Закону встановлено, що розробниками документації із землеустрою є:

юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» не є розробником документації із землеустрою, а навпаки, в даних правовідносинах виступає як її замовник, що виключає можливість застосування до позивача негативних наслідків у випадку порушення вимог статті 28 Закону.

Суд звертає увагу, що вказані положення Закону регламентують виключно правовідносин субєкта (замовника), який має намір отримати земельну ділянку у користування та розробника документації із землеустрою, і жодним чином не може бути підставою для відмови органом місцевого самоврядування в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що зазначені Чернігівською МР в оскаржуваному рішенні від 31.05.2018 № 31/VII-23 підстави для відмови ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, не передбачені чинним законодавством України, що регулює земельні відносини. Тобто, відмовляючи позивачу в наданні зазначеного дозволу відповідач діяв протиправно, з перевищенням наданих йому повноважень, що суперечить принципу законності ухваленого рішення, так як в даних правовідносинах відмова може бути надана виключно з підстав, визначених статтею 123 Земельного кодексу України, які є вичерпними. Чернігівська МР не наділена в даному випадку повноваженнями самостійно розширювати коло підстав для відмови і діяти на власний розсуд.

Посилання представника відповідача, що оскаржуване рішення прийняте у звязку з тим, що ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод», не подавши у визначений термін розроблений проект землеустрою на затвердження, не виконало рішення Чернігівської МР від 17.08.2017 №22/VІІ-27, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини другої статті 22 Закону № 858, рішення Верховної ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що оскільки в силу вимог Закону рішення Чернігівської МР від 17.08.2017 №22/VІІ-27 має необмежений строк дії, позивач мав право подати на затвердження сесії міської ради розроблений та погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і після 01.03.2018, оскільки дозвіл на його розробку був наданий.

Частиною другою статті 19 Конституції України та статтею 24 Закону № 280-97/ВР встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною десятою статті 59 Закону № 280-97/ВР, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що рішення Чернігівської МР від 31.05.2018 № 31/VII-23 про відмову ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду, є протиправним та має бути скасоване.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача затвердити Проект землевідводу щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по просп. Миру, 194, з подальшим укладенням договору оренди, суд зазначає таке.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження субєкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.

Таким чином, вищевказана позовна вимога розцінюється Чернігівським окружним адміністративним судом як втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

В свою чергу, частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи наведене, встановлені в ході судового розгляду обставини справи та те, що Чернігівською МР наданий позивачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки фактично не досліджувався на відповідність вимогам земельного законодавства, суд вважає за можливе задовольнити зазначену вимогу ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод» шляхом зобов'язання Чернігівської міської ради на найближчій сесії розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду ТОВ ''Творчій кластер ''Ремзавод'', та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що Чернігівська міська рада відмовляючи ТОВ ''Творчій кластер ''Ремзавод'' в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов товариства слід задовольнити частково.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати підпункт 9.3 пункту 9 рішення Чернігівської міської ради від 31.05.2018 № 31/VII-23 ''Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам''.

Зобов'язати Чернігівську міську раду (, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000) на найближчій сесії розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю ''Творчій кластер ''Ремзавод'' (, просп. Миру, 194, м. Чернігів, 14000), та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради (, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ''Творчій кластер ''Ремзавод'' (, просп. Миру, 194, м. Чернігів, 14000) судові витрати в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 липня 2018 року.

Суддя С.В. Бородавкіна