Справа № 656/279/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 656/279/18

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Крисанова В.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Єщенка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 15 травня 2018 року (смт. Іванівка, дата складання повного тексту рішення - 15.05.2018 року) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до патрульного сектору реагування патрульної поліції Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області Карагіна Віталія Леонідовича про визнання дій протиправними, скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Іванівського районного суду Херсонської області із адміністративним позовом до патрульного СРПП Іванівського ВП Каховського ВП ГУ НП в Херсонській області Карагіна В.Л., в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП;

- визнати протиправними та скасувати постанови у справах про адміністративні правопорушення серії БР №925891 та серії БР №925865 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та за ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно, а провадження у справах закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні постанови інспектора ПП є неправомірними, оскільки були прийняті з грубими порушенням процесуальних норм законодавства та до того ж, як зазначає позивач, вказані у цих постановах правопорушення він взагалі не скоював.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 15 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 24.05.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права та просила скасувати рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 15.05.2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно приписів ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю - доповідача, та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

12.04.2018 року відносно водія ОСОБА_1 винесено постанови серії БР №925891 та серії БР № 925865 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно, з тих підстав, що він, 12.04.2018 року приблизно о 23-15 год., керуючи транспортним засобом «ВАЗ-2101», д.н.НОМЕР_1, в смт. Іванівка, при повороті з вул.Української на вул.Іванівську, не ввімкнув сигнал правого повороту, не мав та не пред'явив посвідчення водія категорії В, а також не мав при собі реєстраційного документа на транспортний засіб, чим порушив вимоги п.2.1 «а», «б» та п.9.2 «б» ПДР України.

Даними постановами позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративний штраф у розмірі 425 грн.

Не погоджуюсь з такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності вимог та, відповідно, з правомірності дій та спірних рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може повністю погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, ч.2 ст.222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.ч.2-4 ст.258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу

Згідно із приписами ч.ч.1,3,6,9,10 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Також, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

А згідно приписів ч.1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Згідно із приписами п.4 «Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Як передбачено ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпунктом «а» п.2.1. Правил дорожнього руху України (затв. Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р.) передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. А п.2.4. ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) «пред'явити» для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Крім того, як передбачено п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як визначено ч.1 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили для перевірки посвідчення водія відповідної категорії чи реєстраційного документа на транспортний засіб.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та змісту пояснень позивача, 12.04.2018 року приблизно о 23-00 він (т.б. ОСОБА_1.), разом із своїм товаришем ОСОБА_4, дійсно виїзжав на своєму автомобілі до магазину. Через деякий час його зупинили працівники патрульної поліції та фактично звинуватили тому, що при повороті з вул.Української на вул.Іванівську він нібито не ввімкнув сигнал правого повороту. Проте, позивач наполягає на тому, що сигнал правого повороту він насправді вмикав.

Крім того, з пояснень позивача та змісту самого позову вбачається, що на вимогу поліцейських він пред'являв їм для огляду і своє посвідчення водія відповідної категорії, і реєстраційний документ на транспортний засіб, однак при цьому він не передавав ці документи їм в руки в зв'язку із темним часом доби та оскільки вважав причину своєї зупинки безпідставною.

Слід зазначити, що вказані обставини фактично повністю підтвердили і допитані в судовому засіданні суду 1-ї інстанції свідки ОСОБА_5 (дружина позивача) та ОСОБА_4, який в той момент знаходився в автомобілі позивача в якості пасажира.

Так, з пояснень свідка ОСОБА_5 (дружини позивача) видно, що перед виїздом ОСОБА_1 в магазин, вона поцікавилася у нього, чи взяв він із собою документи на автомобіль та водійське посвідчення, на що її чоловік, подивившись в бардачку машини, відповів, що узяв.

Зі змісту ж пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що водій ОСОБА_1 при повороті з вулиці Української на вулицю Іванівську насправді вмикав відповідний сигнал світлового покажчика, а після зупинки його автомобіля працівниками поліції, він пред'явив їм своє посвідчення водія та інші документи, і поліцейські з ліхтариком з ними фактично ознайомились, однак при цьому їм не сподобалося що водій не передав ці документи безпосередньо їм в руки.

Як вже зазначалося вище, п.2.4. ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил та «пред'явити» для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 (т.б. посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та інш.).

Таким чином, зі змісту вказаних вище положень п.2.4 ПДР видно, що передача водієм зазначених в п.2.1 ПДР документів безпосередньо в руки поліцейського (інспектора) не передбачена, т.б. фактично водій зобов'язаний на вимогу поліцейського виключно лише тільки пред'явити документи для перевірки.

Адміністративна ж відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП, в свою чергу, настає виключно за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили для перевірки посвідчення водія відповідної категорії або реєстраційного документа на транспортний засіб.

Отже, як встановлено судовою колегією, факт заходження у позивача при собі відповідних документів на автомобіль та пред'явлення їх для перевірки поліцейським, повністю підтверджується фактичними обставинами справи, послідовними поясненнями позивача та поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Доказів зворотного представниками відповідача, окрім пояснень допитаних в суді 1-ї інстанції поліцейського Карагіна В.Л., який безпосередньо виносив оскаржувану постанову та його напарника - поліцейського Окула С.В., які апеляційний суд, в свою чергу, розцінює критично, не надано. Не міститься таких доказів і в матеріалах справи, як і відсутня в них будь-яка фіксація (т.б. фото-, кіно- або відеозйомка) усіх фактів нібито вчинення водієм ОСОБА_1 оскаржуваних адміністративних правопорушень.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положеннями КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Отже, враховуючи викладене, можливо зробити висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише тільки за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і беззаперечними доказами.

Крім того, приписами ч.2 ст.77 КАС України чітко визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано до суду жодних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог п.2.1 та п.9.2 ПДР та відповідно скоєння ним оскаржуваних адміністративних правопорушень є недоведеним, а тому, відповідно, притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірних постанов не може вважатися законним і обгрунтованим, внаслідок чого, оскаржувані постанови підлягають скасуванню, як протиправні.

До того ж, судова колегія, при прийнятті остаточного рішення по даній справі, також вважає за необхідне прийняти до увагу ще й наявність в ЄДРСР постанови Іванівського районного суду Херсонської області від 10.07.2018р. по іншій справі №656/225/18, зі змісту якої вбачається, що провадження у цій справі про адміністративне правопорушення щодо того ж самого водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (т.б. за якою позивача було звинувачено в ту ж саму ніч 12.04.2018р.) - закрито у зв'язку із відсутністю події і складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані постанови у справах про адміністративні правопорушення підлягають скасуванню, як протиправні, а провадження у справі - закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, деякі висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв'язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, у відповідності до ч.2 ст.9 та п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати судове рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.272,286,308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 15 травня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати винесені патрульним СРПП Іванівського відділення поліції Каховського відділу поліції ГУ Національної поліції в Херсонській області Карагіним В.Л. постанови про накладення адміністративного стягнення по справам про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі серії від 12.04.2018 року серії БР №925891 та серії БР №925865, складених відносно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.В. Єщенко