Справа № 804/5495/16
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2017-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 р. Справа № 804/5495/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Пальміра» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про скасування податкових повідомлення-рішень,-
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з результатами проведеної перевірки, вважає, що податковий орган дійшов до помилкових висновків про допущення порушень платником податків, а тому податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, в межах повноважень та на підставі законодавства України, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач у судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд, керуючись частинами 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив проводити розгляд справи без участі відповідача.
ОСОБА_3 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, ТОВ «ФК «Пальміра» отримало ОСОБА_3 перевірки 1 без сторінки 17, на якій повинні бути викладені висновки ОСОБА_3 перевірки 1, та без будь-яких додатків, про які згадується в тексті ОСОБА_3 перевірки 1, у звязку з чим, ТОВ «ФК «Пальміра» листом від 24.09.2015 року вих.№77-09/15 зверталось до керівництва податкового органу з проханням надати відсутню сторінку ОСОБА_3 перевірки 1 та додатки до нього, однак не отримало відповіді на вказаний лист і відсутніх документів.
Не погодившись з обставинами і висновками, викладеними в ОСОБА_3 перевірки 1, вважаючи їх необґрунтованими такими, що відповідають дійсним обставинам, ТОВ «ФК «Пальміра» 30.09.2015 року засобами поштового звязку надіслало до податкового органу письмові заперечення на ОСОБА_3 перевірки вих. №78-09/15 від 28.09.2015 року.
Відповідно до акту перевірки 2 Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві було виявлено додаткові порушення ТОВ «ФК «Пальміра»
Рішенням Державної фіскальної служби України від 27.04.2016 року №9768/6/99-99-11-02-01-15 «Про результати розгляду скарги» ТОВ «ФК «Пальміра» було повідомлено, що керуючись главою 4 ПК України Державна фіскальна служба України скасовує податкове повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Святошинсь кому районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27.11.2015р. № в частині висновків акта перевірки щодо заниження інших доходів на 47 423 000 грн. по взаємовідносинах з ПП «Стіракс» та ТОВ «Віват-Рент», у відповідній частині штрафних санкцій та рішення, прийняте за розглядом первинної скарги у зазначеній частині, а також залишає без змін вказане податкове повідомлення-рішення і рішення, прийняте за розгля дом первинної скарги в іншій частині та податкове повідомлення-рішення рішень Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30.11.2015р. №, з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві від 19.02.2016 №3765/10/26-15-10-08-16 про результати розгляду первинної скарги на рішення ГУ ДФС у м. Ки єві від 19.02.2016 року №3770/10/26-15-10-06-35 і №3765/10/26-15-10-08-16 про результати розгляду первинних скарг, а повторну скаргу ТОВ «ФК «Пальміра» задовольняє частково.

Отримавши вказане рішення ДФС України, ТОВ «ФК «Пальміра звернулось до Державної податкової інспекції у Святошинсько му районі Головного управління ДФС у м.Києві із повідомленням від 29 червня 2016р. (вих. №29-06/16) про отримання рішення ДФС України про результати розгляду скарги, яким переглянуто і скасоване податкове повідомлення-рішення від 27.11.2015 р. № (з податку на прибуток підприємств 11021000).

27.07.2016 року ТОВ «ФК «Пальміра» отримало від Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві нове податкове повідомлення-рішення від 12.07.2016 року № (за формою Р»), яким згідно з підпунктами 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II Податкового кодексу України та на підставі акта перевірки №9768/6/99-99-11-02-01-15 від 27.04.2016 року, встановлено порушення за платежем: Податку на прибуток фінансових установ, розташованих на території України, за винятком страхових організацій, 1021600», на 1 659 193,75 грн. в тому числі за основним платежем 1 327 355,00 грн. та за штрафними (фінан совими) санкціями 331 838,75 грн.

Не погодившись із вищенаведеними висновками, позивач звернувся до суду з адміністративним позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № (за формою «Р») від 12.07.2016 року, яким встановлено порушення за платежем: Податку на прибуток фінансових установ, розташованих на території України, за винятком страхових організацій, 11021600» на суму 1 659 193,75 грн. в тому числі за основним платежем + 1 327 355,00 грн. та за штрафними фінансовими) санкціями 331 838,75 грн.;

- № (за формою «Р») від 30.11.2015 року, яким встановлено порушення за платежем: «Пода ток на доходи фізичних осіб - 11010101» на суму 41 264,96 грн., в тому числі за основним платежем + 30 011,97 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 8 252,99 грн., з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві ДФС України, про результати розгляду первинної скарги від 19.02.2016 року №3765/10/26-15-10-08-16.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України закріплено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Пункт 86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачає, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом пяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у звязку з необхідністю зясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобовязаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Положеннями 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України, відповідно до пп. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165, до якого не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу пла тника податку доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при звер ненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв'язку з невиконанням платником податку своїх зобовязань за договором кредиту (позики).

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу об'єктом оподаткування платника податку на до годи фізичних осіб є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця, у тому числі частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями ст. 172 Податкового кодексу (пп. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу).

Відповідно до пп.165.1.29 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковування доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума депозиту (вкладу), внесеного платником податку до банку чи небанківської фінансової установи, яка повертається йому, а також доходи, отримані внаслідок індексації депозиту (вкладу) в гривні (прив'язка курсу національної валюти до курсу іноземних валют відповідно до умов договору).

Суд звертає увагу, що безпосередньо у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні № (за формою «Р») від 12.07.2016 року вказано, що «згідно з підпунктами 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу II Податкового кодексу України та на підставі акта перевірки №9768/6/99-99-11-02-01-15 від 27.04.2016, встановлено порушення _______ за платежем: «Податку на прибуток фінансових установ, розташ. на терит. України, за винятком страхових організацій, 11021600».

Таким чином, вказане податкове повідомлення-рішення не містить жодної інформації, щодо порушення ТОВ «ФК» Пальміра» положень податкового законодавства. Так, зокрема відсутні будь-які посилання на норми Податкового кодексу, порушення яких є підставою для складання відповідного податко вого повідомлення-рішення.

З урахуванням висновків, викладених у рішенні ДФС України від 27.04.2016 р. №9768/6/99-99-11-02-01-15 «про результати розгляду скарги» і скасування висновків акта перевірки щодо заниження інших доходів на 47 423 000 грн. по взаємовідносинах з ПП «Стіракс» та ТОВ «Віват-Рент», можна прийти до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № (за формою «Р») від 12.07.2016 року, яким встановлено пору шення за платежем: «Податку на прибуток фінансових установ, розташованих на території України, за винятком страхо вих організацій, 11021600» на суму 1 659 193,75 грн., в тому числі за основним платежем 1 327 355,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 331 838,75 грн., винесене на підставі висновків ОСОБА_3 перевірки 2, в якому встановлено заниження доходу у вказаній сумі відбулось внаслідок:

1) порушення пп.135.5.15 п.135.5 ст.135 ПК України, що виявилось у невідображенні у складі інших до ходів різниці між вартістю придбання і продажу прав вимоги в сумі 341 602 грн. (сторінки 6-7 ОСОБА_3 перевірки, відносини ТОВ «ФК «Пальміра» з ПАТ «УкрСиббанк» і громадянкою ОСОБА_4О.);

2) порушення пп. 14.1.11, 14.1.257 п.14.1 ст.14 ПК України, що виявилось у невідображенні у складі ін ших доходів суми безнадійної заборгованості в розмірі 7 032 593 грн. (сторінки 7-8 ОСОБА_3 перевірки, відносини ТОВ «ФК «Пальміра» з ТОВ «ФК «Сіагал»).

Щодо операцій за договором факторингу №2811/1 від 28.11.2014 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «ФК «Пальміра» судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 з умовами вказаного договору факторингу, Клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобовязується передати у гласність Фактора (ТОВ «ФК «Пальміра»), а Фактор прийняти права вимоги та у їх оплату надати грошові ко пті в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених договором. ОСОБА_3 договору факторінга сума боргу становить 691 601,75 грн.

В подальшому, згідно з Договором відступлення права вимоги від 16.12.2014 року №16/12 ТОВ «ФК «Пальміра», укладеного з громадянкою України ОСОБА_4 (Новий кредитор), сторони домовились, що вартість прав вимоги за договором становить 350 000 грн.

Податковий орган дійшов хибних висновків щодо заниження ТОВ «ФК «Пальміра» доходів від вказаної операції на суму 341 602 грн., з огляду на таке.

Відповідно до ОСОБА_3 перевірки 2 та Рішення ДФС України вказаний висновок ґрунтується на тому, що нібито Договір відступлення права вимоги від 16.12.2014 року №16/12 ТОВ «ФК «Пальміра», укладений з громадянкою України ОСОБА_4, не відповідає вимогам встановленим ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ч. 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України. Під невідповідністю вимог мається на увазі те, що Новий кредитор (громадянка України ОСОБА_4) не є фінансовою установою.

Однак, факторинг є різновидом посередницької діяльності. ОСОБА_3 зі ст. 1077 Цивільного кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом факторингу, тобто об'єктом стягнення боргу, можуть бути виключно права грошової вимо га, а фактором може виступати тільки фінансова установа.

Цивільне законодавство не забороняє суб'єктам господарських відносин розпоряджатися своїми договір ними зобов'язаннями, в результаті чого зобов'язання двох сторін може з'явитися третя сторона.

Так, згідно зі ст. 512 ЦК України, новий кредитор у зобов'язанні двох сторін може виникати в результаті переуступки першим кредитором права вимоги. ОСОБА_3 з ч.3 ст. 656 ЦК України права вимоги можуть виступати предметом договору купівлі-продажу.

Податкове тлумачення відступлення права вимоги наведено в пп. 14.1.255 п.14.1 ст.14 розділу І ПК Украї ни, відповідно до якого така операція являє собою операцію з переуступки кредитором прав вимоги боргу тре тьої особи новому кредитору з попередньою або наступною компенсацією вартості такого боргу кредитору або без такої компенсації. Цивільне законодавство не містить заборони щодо форми об'єкта боргу в операції посту пки права вимоги. Отже, такими об'єктами можуть бути як грошові кошти, так і майно.

Одним з критеріїв визнання доходу в бухгалтерському обліку є достовірне визначення суми доходу одно часно з визнанням достовірності витрат.

Так, згідно з пунктом 9 П(С)БО 15, не визнається доходом дохід від реалізації активів у разі обміну одного ак тиву на йому подібний.

Витратами згідно з П(С)БО 16, визнається або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призво дить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком його вилучення і розподілу власниками), за умови, що такі витрати можуть бути достовірно визначені.

З вищевикладеного вбачається, що в бухгалтерському обліку доходом або витратою операцій відступлення права вимоги повинен визнаватися тільки фінансовий результат від проведення такої операції прибуток (дохід) або збиток (витрати).

Для цілей оподаткування прибутку, згідно з вимогами п. 135.5.11 ПК України до складу інших доходів включаються доходи, визначені на підставі статей 146, 147, 153 і 155-161 цього кодексу.

А саме на підставі п.153.5 ст. 153 розд. III ПК України, який діяв на момент вчинення та оподаткування операцій, з метою оподаткування враховується фінансовий результат від проведення операцій з продажу (пе редачі) або придбання права вимоги зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари, виконані роботи чи надані послуги третьої особи, зобов'язань за фінансовими кредитами, а також за іншими цивільно-правовими договорами.

В зазначеній операції ТОВ «ФК «Пальміра» виступає в ролі другого кредитора.

Якщо доходи, отримані платником податку від наступного відступлення права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника) або від виконання вимоги боржником, перевищують витрати, понесені таким платником на придбання права вимоги зобов'язань третьої особи (боржника), то, згідно з абзацом 3 п.153.5 ст.153 розд. III ПК України, одержаний прибуток включається до складу доходу платника податку.

Таким чином, витрати другого кредитора при подальшому відступленні зобов'язань визначаються у ро змірі вартості придбання права вимоги зобовязань.

Як свідчать дані обліку операцій, ТОВ «ФК «Пальміра» від вказаної операції було отримано прибуток в розмірі 4 200 грн. (350 000 грн. 345 800 грн.), який було обліковано за рахунками обліку доходів (рах. 741) операція від 16.12.2014р.

Отже, у ТОВ «ФК «Пальміра» вартість придбання боргових зобовязань у першого кредитора становила 345 800 грн., а вартість продажу боргових зобовязань, склала 350 000 грн. Прибуток від вказаної операції склав 4 200 грн.

У Податковій декларації такий прибуток відображається в рядку 03.6 додатку ІД до Податкової деклара ції. Саме за цими показниками ФК «Пальміра» було враховано суму отриманого прибутку від факторингової операції в розмірі 4 200 грн. У звязку з чим, можна зробити висновок, що у податковій звітності ТОВ «ФК «Пальміра» відсутнє порушення п. 135.5.15 п.135.5 ст.135 ПК України, зокрема в зв'язку з тим, що зазначена стаття ПК України не регулює операції відступлення права вимоги зобовязань.

Як вказано в ОСОБА_3 перевірки 2, між ТОВ «ФК» «ПАЛЬМІРА» та ТОВ «ФК «СІАГАЛ» укладено дого вір комісії від 30.09.2014 року №300914/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним поговором №014/128249/3101/74 від 12.04.2007 року укладений між АТ «ОСОБА_5 Аваль» та Куцим Во лодимиром Івановичем разом з додатками і додатковими угодами.

Відповідно до п.1.1. вказаного Договору, Комісіонер (ТОВ «ФК «СІАГАЛ») зобовязується за дорученням Комітента (ТОВ «ФК» «ПАЛЬМІРА») за комісійну тату вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо набуття права вимоги (основне зобовязання, проценти, штраф, пеня, тощо) до ОСОБА_6 за Кредитним договором №014/128249/3101/74 від 12.04.2007 року укладеним між АТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_6, за циною не більше узгодженої Сторонами, що становить 3 050 000 грн. За належне виконання Комісіонером обовязків за Договором Комітент зобовязується сплатити комісіонеру винагороду в сумі 50 000 грн. (п. 1.4. Договору).

ОСОБА_3 приймання-передачі права вимоги від 30.09.2014 року до Договору комісії від 30.09.2014 року №300914/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором, ТОВ «ФК «СІА ГАЛ» передав ТОВ «ФК» «ПАЛЬМІРА» права вимоги до ОСОБА_6 на загальну суму 11 888 449,11 грн., за що ТОВ «ФК» «ПАЛЬМІРА» сплатило ТОВ «ФК «СІАГАЛ» 50 000 грн. комісії та і 50 000 грн. за для виконання умов Договору.

Проте, податковий орган в ОСОБА_3 перевірки 2 стверджує, що ТОВ «ФК» «ПАЛЬМІРА» від вказаних опера ції: «... отримало від ОСОБА_6 борг в сумі 7 032 593 грн., однак не врахувало у обліку з метою приховування доходу в сумі 7 032 593 грн., чим порушено п.п. 135.5.15 п. 135.5 ст. 135 Податкового Кодексу України підприємством занижено дохід в сумі 7 032 593 грн.».

Однак суд звертає увагу, що в даному випадку ТОВ «ФК «Пальміра» не отримало жодного доходу від отриманих раніше прав вимоги до ОСОБА_6, оскільки не здійснювало наступне оплатне відступлення прав вимоги третій особі та не отримало жодних коштів в рахунок виконання зобовязання від боржника (ОСОБА_6І.).

Отже, ТОВ «ФК «Пальміра» не тільки не отримало прибуток від згадуваних операцій, а навпаки отримало збитки. Адже наслідок невідповідності умов зазначеного договору є лише відсутність отримання доходу від продажу прав вимоги. Саме тому твердження податкового органу щодо приховування доходу в розмірі 7 032 593 грн. є безпідставними.

В податковій звітності ТОВ «ФК «Пальміра» відсутнє порушення п.135.5.15 п.135.5 ст.135 ПК України, зокрема в звязку з тим, що зазначена стаття ПК України не регулює операції відступлення права вимоги зо бов'язань.

Додатково варто зазначити, що в ОСОБА_3 перевірки 1 податковий орган також встановив порушення ТОВ «ФК «Пальміра» пп. 14.1.11, 14.1.257 п. 14.1 ст.14 ПК України, що виявилось у невідображенні у складі інших доходів суми безнадійної заборгованості в розмірі 3 050 000 грн., яка на думку податкового органу виникла внаслідок укладення вищевказаного Договором набуття прав №300914/1 від 30.09.2014р. між ТОВ «ФК «Сіагал» і ТОВ «ФК «Пальміра». Саме безнадійністю заборгованості контролюючим органом і обґрунтовано отримання доходу від операції щодо придбання права вимоги до ОСОБА_6

Проте, як встновлено з тексту ОСОБА_3 перевірки 2, приховування доходу за тією самою операцію з придбан ні прав вимоги до ОСОБА_6 обґрунтовується вже з зовсім інших підстав.

Тобто податковий орган під час процедури адміністративного оскарження не лише не врахував аргументи ТОВ «ФК «Пальміра», викладені в запереченнях на акт перевірки та первинній скарзі на податкове повідомлення-рішення, а навпаки прийшов до висновку про приховування доходу від операції в сумі вже у сумі не 3 050 000,00 грн., а 7 032 593,00 грн.

В ОСОБА_3 перевірки 2 вказується, що ТОВ «ФК «Пальміра» до перевірки не надало лист ПАТ «АктаБанк» №2348/1 від 07.08.2014р., на підтвердження про виникнення заборгованості, даних бухгалтерського обліку щодо кредиторської заборгованості ТОВ «ФК «Пальміра» перед ОСОБА_7 на початок та кінець перевіреного пері оду, інших первинних документів, що були підставою для виникнення такої заборгованості. Зазначений факт по суті і став причиною донарахування ПДФО.

Вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки ТОВ «ФК «Пальміра» надавало посадовим особам податкового органу договір №01-1638/Т/8 від 06.08.2014р., укладений між ПАТ «АктаБанк» та ОСОБА_7 про забезпечення виконання зобовязань ТОВ «ФК «Пальміра», лист ПАТ «АктаБанк» №2340/2 від 07.08.2014р. про погашення заборгованості в межах договору №01-1638/Т/8 від 06.08.2014р. в сумі 12 491,75 доларів США, виписки банку з рахунку ТОВ «ФК «Пальміра», прибутковий касовий ордер №1 від 23.12.2014р. та видатковий касовий ордер від 23.12.2014р. про видачу ОСОБА_8 з каси 130 000,00 грн., прибутковий касовий ордер №2 від 24.12.2014р. та видатковий касовий ордер від 24.12.2014р. про видачу ОСОБА_8 з каси 65 621,00 грн., про що прямо вказано в самому ОСОБА_3 перевірки 2.

Суд звертає увагу, що зобовязання ТОВ «ФК Пальміра» перед ОСОБА_7 виникло на пі дставі звернення стягнення заборгованості ПАТ «АктаБанк» із заставодавця ОСОБА_8 Зазначена операція від повідала умовам Договори застави майнових прав № 01-1638/Т/8 від 06.08.2014 р. та є виконанням зобовязань ТОВ «ФК Пальміра» за кредитним договором №01-1638/Н від 20.12.2013 р.

Частина 1 ст. 583 ЦК України встановлює, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майно вий поручитель). Тобто ОСОБА_8 виступив майновим поручителем по зобовязаннях ТОВ «ФК «Пальміра» перед ПАТ «АктаБанк» за кредитним договором №01-1638/Н від 20.12.2013р.

Статтею 590 ЦК України передбачено звернення стягнення на предмет застави, що було здійснено ПАТ «АктаБанк» і підтверджується його листом, який надавався для огляду представникам відповідача і Головного управління ДФС у м. Києві під час розгляду заперечень.

Відповідно до законодавства, в разі порушення умов кредитного договору банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на заставу в судовий та/або позасудовий спосіб. Підставою для на стання юридичної відповідальності Заставодавця перед банком у вигляді звернення стягнення на предмет заста ви є порушення позичальником свого кредитного зобовязання в частині не повернення отриманого кредиту за -гредитним договором.

ОСОБА_3 з положеннями цивільного законодавства України, до поручителя, який виконав зобов'язання, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні.

Виплачені з каси ТОВ «ФК «Пальміра» ОСОБА_8 грошові кошти в загальній сумі 195 621 грн., що за курсом НБУ на дату виплати (15,66 грн. за 1 дол. США) якраз і становить 12 491,75 доларів США, по суті є по верненням вказаній особі банківського вкладу, на який було звернено стягнення ПАТ «АктаБанк» в погашення заборгованості ТОВ «ФК «Пальміра» за кредитним договором №01-1638/Н від 20.12.2013р.

Проте, як встановлено у ході судового розгляду Головним управлінням ДФС у м.Києві не враховані пояснення та аргументи ТОВ «ФК Пальміра».

ДПІ в ОСОБА_3 перевірки 2, повторно встановлено, що ТОВ «ФК Пальміра» було не оподаткований до хід виплачений фізичній особі ОСОБА_8, на загальну суму 195 621,00 грн. та у висновку встановлено, що вказане порушення призвело до заниження зобовязання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 33 11,97 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Пальміра» не було порушено норм податкового законодавства України, усі первинні та інші документи, які підтверджують правомірність оподаткування позивачем здійснених операцій надавались при приведенні перевірки до податкового органу.

Враховуючи непідтвердження в ході судового розгляду справи обставин, якими контролюючий орган обґрунтував правильність визначення податкових зобовязань, а відтак покладених в основу оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд дійшов висновку, що визначення позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб є протиправним, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

ОСОБА_3 частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

ОСОБА_3 частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Пальміра» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30.11.2015 року № та від 12.07.2016 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Пальміра» судові витрати у розмірі 25 506,89 грн. (двадцять пять тисяч гривень вісімдесят девять копійок).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1