Справа № 804/1692/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2018 року Справа № 804/1692/18
ДніпДніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2
представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 26.10.2017 р., № НОМЕР_2 від 26.10.2017 р. та № НОМЕР_3 від 26.10.2017 р., -
03.03.2018 року Приватне акціонерне товариство "Криворізький завод гірничого обладнання" (скорочена назва - АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, у якій просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області № НОМЕР_3 від 26.10.2017р. (форма «П») про зменшення суми відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 21 163 133 (двадцять один мільйон сто шістдесят три тисячі сто тридцять три) гривні 00 коп.; № НОМЕР_2 від 26.10.2017р. (форма «Р») про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток суму 3 487 113 (три мільйони чотириста вісімдесят сім тисяч сто тринадцять) гривень 00 коп.; № НОМЕР_1 від 26.10.2017р. (форма «Р») про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 3 781 391 грн. (три мільйони сімсот вісімдесят одна тисяча триста девяносто одна) грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 890 695,50 (один мільйон вісімсот девяносто тисяч шістсот девяносто пять) гривень 50 коп. повністю.
В обґрунтування правової позиції представником позивача були надані відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення, в яких, зокрема, представник позивача зазначив, що під час проведення саме документальної позапланової виїзної перевірки АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» були надані всі документи бухгалтерського і податкового обліку, що не спростовується жодним актом відповідача про ненадання до перевірки документів. Зазначив, що згідно п. 146.12 ст. 146 Податкового кодексу України (в редакції до 31.12.2014р.) сума витрат, що пов'язана з ремонтом та поліпшенням об'єктів основних засобів, у тому числі орендованих або отриманих у концесію чи створених (збудованих) концесіонером у розмірі, що не перевищуе 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року, відноситься платником податку до складу витрат. Тобто, відповідно до вимог п. 146.12 ст. 146 ПКУ в редакції до 31.12.2014р. до складу витрат можливо було віднести витрати всіх ремонтів основних засобів, в тому числі і орендованих, у розмірі лише 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року. Що і було зроблено АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» - віднесено до складу витрат поліпшення основних засобів в 2014 році в розмірі 12 227 396 грн. (10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів на початок звітного року).
Зауважив, що всього поточних ремонтів в 2014 році було на суму 35 880 973 грн., до складу витрат з податку на прибуток в 2014р. було включено суму 12 227 396 грн. (відповідно до вимог п. 146.12 ст. 146 ПКУ), залишок суми ремонтів було частково амортизовано (відповідно до вимог п. 144.1 ст. 144 ПКУ), та на інший залишок поточних ремонтів в розмірі 23 653 577 грн. було збільшено балансову вартість основних засобів станом на 31.12.2014р. (відповідно до вимог п. 146.11 ст. 146 ПКУ).
Отже, зазначив, що якщо б позивачем було віднесено всі поточні ремонти в 2014 році на суму 35829650,46 грн. до складу витрат з податку на прибуток, то, на думку позивача, контролюючий орган повинен був би встановити дане порушення саме в 2014 році. Проте відповідач не встановив порушень вимог податкового законодавства в 2014 році.
Зазначив, що, керуючись нормою п. 146.21 ст. 146 ПКУ (в редакції до 31.12.2014р.), позивачем було проведено в 2014 році індексацію основних засобів (коефіцієнт 1,149) станом на 31.12.2014 року, за рахунок чого було збільшено балансову вартість основних засобів в податковому обліку на 18 054 818 грн.
Проте, відповідачем не було встановлено порушення в 2014 році п. 146.21 ст. 146 ПКУ (в редакції до 31.12.2014р.) в частині проведення індексації основних засобів, що свідчить, на думку позивача, про правомірність даної індексації.
Крім того, представник позивача вважає, що навіть якщо брати до уваги встановлене відповідачем порушення щодо визначення балансової вартості основних засобів в податковому обліку позивача станом на 31.12.2014 року в сумі 114 806 216,32 грн., то податковий орган повинен був зменшити підприємству різницю з податку на прибуток в сумі лише 14 157 938 грн., а не на суму 31 388 556 грн. в 2015р. та на суму 8 579 514 грн. в 2016р. Тобто, представник позивача вважає, що податковий орган за період 2015р. - І квартал 2017р. зменшив позивачу різницю з податку на прибуток взагалі на всю суму амортизації, а не виходячи з балансової вартості основних засобів в сумі 114 806 216,32 грн., яку було встановлено під час проведення перевірки.
Зауважив, що встановлене відповідачем порушення стосовно того, що при поверненні із оренди основних засобів, не нараховано податок на додану вартість на залишкову вартість (недоамортизовану) самостійно сформованої вартості обєктів основних засобів, було встановлено відповідачем за період починаючи з жовтня 2015 року по листопад 2016 року, проте відповідач стверджував, що повернення із оренди основних засобів відбулось 30.09.2016 року.
Крім того, звернуто увагу на те, що згідно умов договорів оренди по закінченню строку оренди Орендодавець укладає новий договір оренди з тим самим орендарем на тих же самих основних засобів і на тих самих умовах, а АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» (Орендар) продовжує використовувати орендовані основні засоби в своїй господарській діяльності. При цьому відповідно до умов договорів оренди по закінченню строку оренди основні засоби передаються за актом приймання-передачі, за яким поліпшення обєкту оренди не передаються. Отже, фактичні витрати на поліпшення основних засобів залишаються у користуванні Орендаря та у подальшому використовуватимуться за договорами оренди. Згідно умов договорів оренди, 30.09.2016 року основні засоби були передані з оренди, а 01.10.2016 року надані в оренду (повернуті) АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в повному обсязі. Тобто, позивач безперервно використовував орендовані основні засоби у своїй господарській діяльності.
На підстав вищенаведеного, позивач вважає прийняті за результатами перевірки податкові повідомлення-рішення неправомірними та такими, що підлягаючими скасуванню.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та поясненнях, просили позов задовольнити повністю.
Представники відповідача проти позову заперечували, до суду надали відзив на адміністративний позов, в якому свою позицію обґрунтовували тим, що перевірки проведені правомірно, виявлені перевірками порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, у звязку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Не погоджуючись з висновками Акту, позивачем 05.09.2017 року поштою на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області було надіслано заперечення вих. № 04-452 від 05.09.2017р. на Акт № 9254/04-36-14-03/31550176.
12.09.2017р. Приватним акціонерним товариством "Криворізький завод гірничого обладнання" було отримано лист ГУ ДФС у Дніпропетровській області про запрошення на розгляд заперечень, яке відбудеться 15.09.2017р.
22.09.2017р. від ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивачем отримано лист, згідно якого за результатами розгляду заперечень прийнято рішення про призначення з 28.09.2017р. документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" з питань, що стали предметом розгляду заперечень.
1) п.144.1 ст.144; п. 138.2, п. 138.3 ст.138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) податку на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.03.2017 встановлено його заниження всього у сумі 3 487 113 грн., у тому числі по періодах:
- за 2015 рік в сумі 3 487 113 грн.,
та завищення відємного значення обєкта оподаткування з податку на прибуток по періодах:
- за 2015 рік у сумі 12 583 619 грн.,
- за 2016 рік у сумі 21 163 133 грн. (наростаючим підсумком),
- за І квартал 2017 року у сумі 21 163 133 грн. (наростаючим підсумком),
2) п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) при поверненні із оренди основних засобів, на залишкову вартість (недоамортизовану) самостійно сформованої вартості обєктів основних засобів (яка є безоплатно наданою Орендарю), не нараховано податок на додану вартість в загальній сумі 470 085 грн., в тому числі по періодам:
- жовтень 2015 - 16 565 грн.;
- листопад 2015 - 200 654 грн.;
- грудень 2015 - 3307 грн.;
- січень 2016-231 грн.;
- лютий 2016 1877 грн.;
- березень 2016 1886 грн.;
- серпень 2016 1736 грн.;
- вересень 2016 241 331 грн.;
- листопад 2016 2498 грн.
3) п.188.1 ,п. 189.1 ст.189; п.198.5 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) підприємство не нарахувало податкові зобовязання з податку на додану вартість на суму вартості браку внутрішнього остаточного, у звязку з неможливістю визнання її активом та використання в господарській діяльності, в розмірі 3 311 306 грн., в тому числі по періодам:
- грудень 2015 року - 1 386 399 грн.;
- травень 2016 року - 137 253 грн.;
- вересень 2016 року - 342 950 грн.;
- листопад 2016 року - 1 298 977 грн.;
- грудень 2016 року - 145 727 грн.
03 листопада 2017р. позивачем було отримано, зокрема:
- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № НОМЕР_2 від 26.10.2017р. про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток суму 3 487 113 грн.;
- податкове повідомлення-рішення (форма «Р») № НОМЕР_1 від 26.10.2017р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 3 781 391 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 890 695,50 грн.
Позивач, не погодившись з висновками Актів перевірки, вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та відповіддю «Про результати розгляду заперечень» Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України (вих. № 015-484 від 10.11.2017р.).
Рішенням Державної фіскальної служби України від 13.12.2017р. вих. № 29789/6/99-99-11-01-01-25 строки розгляду скарги позивача було продовжено до 25.01.2018р. (включно).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 24.01.2018р. вих. № 2436/6/99-99-11-01-01-25 (отримано позивачем 21.02.2018р.) було залишено без змін податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 р., № НОМЕР_2 від 26.10.2017 р. та № НОМЕР_3 від 26.10.2017р., а скаргу - без задоволення.

З акту перевірки вбачається, що проведеною перевіркою відображених показників у додатку АМ до податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік встановлено неправомірне відображення фактичних обсягів витрат на поліпшення за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в сумі 35880973 грн.

Перевіряючими встановлено, що податковий облік, як власних так і орендованих основних засобів, згідно з оборотно - сальдовою відомістю підприємства за 2014 рік ведеться на забалансовому рахунку 09 в розрізі субрахунків. Згідно з наданою в ході позапланової перевірки зведеною таблицею податкового обліку основних засобів балансова вартість, на яку нараховується амортизація, станом на 01.01.2014 складає 126545913,00 грн., приход основних засобів в 2014 році дорівнює 30068717,00 грн., в тому числі 25084128,00 грн. за рахунок поточних ремонтів.

В бухгалтерському обліку підприємства передані в оренду основні засоби обліковуються на забалансовому рахунку 01 «Орендовані основні засоби». За даними головної книги рахунок 01 «Орендовані основні засоби» відсутній (не наданий до перевірки) в 2014 році та 1 кварталі 2015 року.

Станом на 01.04.2015 початкове сальдо дебетове по рахунку 01 «Орендовані основні засоби» складає 253371439 грн. Згідно з наданою оборотно - сальдовою відомістю в розрізі рахунків за 2014 рік початкове сальдо дебетове по рахунку 01 «Орендовані основні засоби» станом на 01.01.2014 складає 251343278 грн.

В акті позапланової перевірки зазначено, що в запереченні АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання», яке надано на акт про результати планової виїзної перевірки від 17.08.2017 №9254/04-36-03/31550176, на сторінці 7 підприємством наведена таблиця, згідно з якою балансова вартість, на яку нараховується амортизація, станом на 01.01.2014 складає 124197661,00 грн. Однак, до перевірки надані документи, які не підтверджують дані обліку, вказані в запереченнях.

Також, в ході проведення позапланової виїзної перевірки позивача, з питань, що стали предметом заперечень, з урахуванням документів наданих до перевірки, перевіряючими встановлено, що підприємством невірно визначена балансова вартість основних засобів станом на 31.12.2014р.

В 2014 році всі поточні ремонти підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» віднесені до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування по рядку 04 Декларації з податку на прибуток. В бухгалтерському обліку підприємства проведення поточних ремонтів обліковується на Дт рахунків 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати».

Згідно з наданою до перевірки оборотно - сальдовою відомістю дебетовий оборот по рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» в 2014 році дорівнює 220300194,32 грн., в тому числі поточні ремонти 35829650,46 грн. Всі загальновиробничі витрати в 2014 році в повному обсязі віднесені підприємством до витрат основного виробництва, що відображено бухгалтерською проводкою Дт 23 «Основне виробництво» Кт 91 «Загальновиробничі виграти» в розмірі 220300194,32 грн. Витрати основного виробництва в подальшому відносяться до складу собівартості готової продукції.

Згідно з наданою до перевірки оборотно - сальдовою відомістю дебетовий оборот по рахунку 92 «Адміністративні витрати» в 2014 році дорівнює 35126758,34 грн., в тому числі поточні ремонти 51323,02 грн. Всі адміністративні витрати в 2014 році в повному обсязі відображені підприємством по Дт рахунку 79 «Фінансовий результат».

В ході проведення позапланової перевірки встановлено, що всі поточні ремонти включені до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування по рядку 04 Декларації з податку на прибуток за 2014 рік. Також товариство відобразило у додатку АМ до податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік фактичні обсяги витрат на поліпшення за 2014 рік в сумі 35880973 грн. та безпідставно збільшило балансову вартість основних засобів, на яку нараховується амортизація, на суму витрат по проведених поточних ремонтах в розмірі 25084128 грн.

Перевіряючими під час перевірки визначено, що поточні ремонти основних засобів (підприємство самостійно розподілило всі витрати, пов'язані з ремонтами на поточні та капітальні, шляхом віднесення їх на відповідні бухгалтерські рахунки), які проводились підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» протягом 2014 року, не пов'язані з будь - яким поліпшенням основних засобів та, відповідно, не можуть вважатися витратами капіталізації і підлягати амортизації ні в бухгалтерському, ні в податковому обліку. Вартість основних засобів може бути збільшена тільки на суму капітальних ремонтів основних засобів, які обліковуються в бухгалтерському обліку підприємства на рахунку 152.4.

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» витрати на поточні ремонти основних засобів протягом 2014 року відображено як в складі поточних витрат на виробництво (у складі собівартості), так і збільшено на суму цих витрат балансову вартість основних засобів станом на 01.01.2015р.

Враховуючи наведене, перевіряючими зроблено висновок, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» взагалі не мало право відносити витрати по поточним ремонтам на збільшення балансової вартості основних засобів, у зв'язку з тим, що їх якісний склад не змінився, а лише підтримувався в робочому стані.

Також, з акту перевірки вбачається, що підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» станом на 31.12.2014 проведено індексацію основних засобів, із застосуванням коефіцієнту індексації 1,149, за рахунок чого було збільшено балансову вартість основних засобів на суму 18282816,00 грн. (згідно з документами, які було надано в ході проведення позапланової перевірки). Вартість основних засобів, яка підлягала індексації, визначена підприємством з урахуванням неправомірно віднесених сум ремонтних витрат в розмірі 25084128 грн., що призвело до неправомірного завищення суми індексації в розмірі 3394977,68 гри.

Враховуючи викладене вище, перевіряючі дійшли висновку, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» на порушення п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України безпідставно збільшена балансова вартість основних засобів в податковому обліку на суму витрат, не пов'язаних з поліпшенням в розмірі 25084123 грн., що призвело до неправомірного визначення в податковому обліку балансової вартості основних засобів, на яку нараховується амортизація станом на 31.12.2014р. та неправомірного проведення індексації основних засобів.

В Акті перевірки зазначено, що при проведенні перевірки підприємством не надано жодного документу, який підтверджує достовірність визначення суми балансової вартості основних засобів в податковому обліку станом на 01.01.2014р. в розмірі 126545913,00 грн., яка не може бути достовірно визначена та підтверджена в ході перевірки, у зв'язку з тим, що період з 2010 по 2013 роки не був охоплений перевірками.

Балансова вартість основних засобів в податковому обліку станом на 01.01.2014р. в розмірі 126545913,00 грн. була використана підприємством при визначенні податкових різниць в 2015-2016 роках. В ході перевірки встановлено, що сума балансової вартості основних засобів в податковому обліку визначена недостовірно у зв'язку з тим, що дана балансова вартість неправомірно збільшувалась на вартість поточних ремонтів власного та орендованого обладнання, в тому числі і в 2014 році.

Таким чином, в ході перевірки встановлено (з урахуванням наданих до перевірки документів), що розрахована підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» балансова вартість основних засобів в податковому обліку станом на 31.12.2014 року в сумі 143285324,00 грн. визначена неправомірно.

За даними перевірки, з урахуванням наданих документів, перевіряючими зазначено, що розрахункова сума балансової вартості основних засобів в податковому обліку станом на 31.12.2014 повинна дорівнювати 114806216,32 грн. Вихідними даними для розрахунку є балансова вартість основних засобів податкового обліку розрахована підприємством самостійно станом на 01.01.2014 в розмірі 126545913,00 грн., яка не може бути достовірно визначена та підтверджена в ході перевірки, у зв'язку з тим, що період з 2010 по 2013 роки не був охоплений перевірками.

Згідно з бухгалтерським обліком підприємства, а саме, за даними головної книги, наданої в ході проведення перевірки, сальдо на 01.01.2014р. по рахунку 117 «Інші необоротні матеріальні активи» складає 18 128 682,09 грн., та станом на 01.01.2015р та на 31.03.2017 не змінилось.

В акті позапланової перевірки зазначено, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» до перевірки не наданий розрахунок податкових різниць за перевіряємий період та документальне підтвердження правомірності нарахування податкових різниць в податковому обліку підприємства (первинні документи, дані аналітичного обліку).

В ході проведення перевірки підтверджені суми амортизаційних відрахувань за 2015 рік - у розмірі 9629428 грн. та за 2016 рік - у розмірі 17048044 грн., на які підприємство має право в бухгалтерському обліку збільшити фінансовий результат до оподаткування, а в податковому обліку зменшити фінансовий результат до оподаткування (зведені дані наведені в додатку №9 до акту перевірки).

Перевіряючі дійшли висновків, що відбулось подвійне віднесення витрат на поточні ремонти до складу витрат підприємства.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.144.1 ст.144, п.138.2, п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» безпідставно зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів, у зв'язку з неправомірним визначенням балансової вартості основних засобів в податковому обліку станом на 31.12.2014р., в розмірі 40 535 982 грн.

В ході проведення перевірки також встановлено, що підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» протягом перевіряємого періоду здійснювало повернення із оперативної оренди основних засобів за договорами оренди з ПАТ «КЦРЗ», а саме: договір оренди нерухомого майна №2 від 01.11.2013р.; договір оренди обладнання №50 від 31.10.2001р.

Перевіркою встановлено, що залишкова вартість основних засобів, які були повернуті із оренди, є недоамортизованою вартістю витрат Орендаря на поліпшення об'єктів оренди. Поліпшення основних засобів здійснювались орендарем за згодою Орендодавця та не компенсовані орендарю. Таким чином, при поверненні об'єктів оренди Орендодавцю право власності на користування витратами на поліпшення втрачено Орендарем.

У зв'язку з тим, що витрати на поліпшення об'єктів оренди проведено за згодою Орендодавця та не компенсовані Орендарю, то при повернені об'єктів з оренди вартість поліпшення є безоплатно наданою та підлягає оподаткуванню ПДВ за основною ставкою.

Таким чином, перевіряючими було зроблено висновок, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в порушення п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України при поверненні із оренди основних засобів, на залишкову вартість (недоамортизовану) самостійно сформованої вартості об'єктів основних засобів (яка є безоплатно наданою Орендарю), не нараховано податок на додану вартість в загальній сумі 470 085 грн.

З Акту перевірки вбачається, що підприємство АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в 2015 - 2016 роках проводило операції по списанню залишків витрат невиправного браку в виробництві до складу собівартості готової продукції на загальну суму 16 556 528 грн.

В ході проведення перевірки підприємству АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» фахівцями ГУ ДФС у Дніпропетровській області були надані запити «Про надання документів до перевірки» від 20.07.2017 №4, від 02.08.2017 №5, від 04.08.2017 №6, від 08.08.2017 №7, в яких зазначено про необхідність надання письмових пояснень та документів, які підтверджують, що вироблена продукція являється браком (калькуляції вартості, висновки комісій, експертів, дефектні відомості та інші наявні документи). На яких рахунках бухгалтерського обліку відображено дохід від реалізації браку, за наявності сформованої його собівартості, або як в подальшому браковані вироби були використані. Також в запитах вказані вимоги про надання пояснень щодо нарахування (не нарахування) податкових зобов'язань з ПДВ в розрізі податкових періодів, на вартість бракованої продукції, яка віднесена до собівартості готової продукції.

З Акту перевірки вбачається, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в ході проведення перевірки не надано жодної письмової відповіді на вказані вище запити та не надані до перевірки первинні документи. Замовлення на виробництво, калькуляції в розрізі елементів витрат до перевірки також не надані.

Вирішуючи спір та оцінюючи правові позиції сторін, суд виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, якщо це неможливо -безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 за №88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88) первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарську операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення №88 забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі - Податкового кодексу України), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Отже, складання первинних документів здійснюється з врахуванням сутності господарської операції (відносин); відповідності змісту операції, що зафіксовані в документах, реальним обставинам; прийняття до обліку та виконання лише документів на операції, що не суперечать нормативно-правовим актам, не завдають шкоди державі, підписаних уповноваженими на те особами; ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності з обов'язковим врахуванням вимог, встановлених відповідними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені такім платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертім пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 44.7 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Згідно з пп. 138.8.5 гі. 138.5 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення. Вказані загальновиробничі витрати, приймають участь у формуванні собівартості виготовлених та реалізованих товарів, робіт, послуг, прямо пов'язаних з їх виробництвом у поточному податковому періоді.

Відповідно до п.4 П(С)БО 7 «Основні засоби» терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення:

амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації-).

Пунктом 7 П(С)БО 7 «Основні засоби» визначено, що придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об'єкт основних засобів.

Згідно з п. 144.1 ст.144 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) амортизації підлягають, зокрема, витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності; витрати на проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів, що перевищують 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних засобів, що підлягають амортизації, на початок звітного року.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до 138.3. Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) у цілях цього розділу суми, відображені у складі витрат платника податку, у тому числі в частині амортизації необоротних активів, не підлягають повторному включенню до складу його витрат.

Згідно з п.138.8 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних, засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пп.138.8.5 п.138.5 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема:

б) амортизація основних засобів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення;

в) амортизація нематеріальних активів загальновиробничого (цехового, дільничного, лінійного) призначення;

г) витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, оперативну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

Згідно з пп.138.10.2 п.138.10. сг.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) до складу інших витрат включаються, зокрема, адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством:

в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона);

д) амортизація нематеріальних активів загальногосподарського використання;

Згідно з пп. 138.10.3 п. 138.10 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) до складу інших витрат включаються, зокрема, витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);

Відповідно до пп.138.10.4 пЛ38.10. ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла у 2014 році) до складу інших витрат включаються, зокрема, інші операційні витрати, що включають, зокрема: б) амортизацію наданих в оперативну оренду необоротних активів; амортизацію необоротних та нематеріальних активів у складі об'єктів, отриманих у концесію відповідно до Закону України "Про особливості передачі в оренду чи концесію об'єктів централізованого водо-, теплопостачання і водовідведення, що перебувають у комунальній власності".

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №14 «Оренда», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000р. №181 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України вір-» 10.08.2000р. за №487/4708 затрати орендаря на поліпшення об'єкта операційної оренди (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція, тощо), що приводять до збільшення майбутніх економічних вигід, які первісно очікувались від його використання, відображаються орендарем, як капітальні інвестиції у створення (будівництво) інших необоротних матеріальних активів.

Відповідно до п.п.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції, що діє з 2015 року) прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу 3 ПКУ.

Згідно з п.135 ст.135 Податкового кодексу України (в редакції, що діє з 2015 року) базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діє з 2015 року) фінансовий результат до оподаткування збільшується:

на суму нарахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму уцінки та втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

на суму залишкової вартості окремого об'єкта основних засобів або нематеріальних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або продажу такого об'єкта.

Згідно з п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діє з 2015 року) фінансовий результат до оподаткування зменшується:

на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;

Відповідно до пп.138.3.1 п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, що діє з 2015 року) розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу І цього Кодексу, підпунктами 138.3.2 - 138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, крім "виробничого" методу.

Згідно з пп. (а) п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування, зокрема, є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України визначено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 по 31.12.2015) встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у виглвді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

Пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України (в редакції, що діє з 2016 року) встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засооів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості ке включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Відповідно п.198.5. ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту' 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197,1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197,11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов'язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 543.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи встановлено, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» зареєстровано виконавчим комітетом Криворізької міської ради 13.07.2001 року за №0001156, організаційно-правова форма: 230 акціонерне товариство, податковий номер платника податків: 31550176, взято на облік в контролюючих органах 01.08.2001 року № 112, станом на 17.08.2017 року перебуває на обліку в Криворізькій північній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

З матерівалів справ вбачається, що проведеною перевіркою відображених показників у додатку АМ до податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік було встановлено неправомірне відображення позивачем фактичних обсягів витрат на поліпшення за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 в сумі 35880973 грн. внаслідок наступного.

Підприємство АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» має орендовані основні засоби, отримані за наступними договорами оренди: Договір оренди нерухомого майна №2 від 01.11.2013, договір оренди обладнання №50 від 31.10.2001.

Підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в 2014 році здійснювались поточні та капітальні ремонти як власного так і орендованого обладнання за вказаними договорами.

Згідно з умовами договорів оренди нерухомого майна та обладнання, підприємство -орендар має право проводити ремонти та поліпшення орендованих основних засобів самостійно.

Встановлено, що податковий облік, як власних так і орендованих основних засобів, згідно з оборотно - сальдовою відомістю підприємства за 2014 рік ведеться на забалансовому рахунку 09 в розрізі субрахунків. Згідно з наданою до матеріалів справи зведеною таблицею податкового обліку основних засобів балансова вартість, на яку нараховується амортизація, станом на 01.01.2014 складає 126545913,00 грн., приход основних засобів в 2014 році дорівнює 30068717,00 грн., в тому числі 25084128,00 грн. за рахунок поточних ремонтів.

В бухгалтерському обліку підприємства передані в оренду основні засоби обліковуються на забалансовому рахунку 01 «Орендовані основні засоби». За даними головної книги рахунок 01 «Орендовані основні засоби» відсутній (не наданий до перевірки) в 2014 році та 1 кварталі 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.04.2015 року початкове сальдо дебетове по рахунку 01 «Орендовані основні засоби» складає 253371439 грн. Згідно з наданою оборотно - сальдовою відомістю в розрізі рахунків за 2014 рік початкове сальдо дебетове по рахунку 01 «Орендовані основні засоби» станом на 01.01.2014 складає 251343278 грн.

В запереченні АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання», яке надано на акт про результати планової виїзної перевірки від 17.08.2017 №9254/04-36-03/31550176, на сторінці 7 позиваче наведена таблиця, відповідно до якої балансова вартість, на яку нараховується амортизація, станом на 01.01.2014 складає 124197661,00 грн.

Однак, до суду надані документи, які не підтверджують дані обліку, вказані в запереченнях.

Під час судового розгляду, з урахуванням документів, наданих до матеріалів справи, судом встановлено, та підтверджено представниками відповідача, що позивачем невірно була визначена балансова вартість основних засобів станом на 31.12.2014 року, внаслідок наступного.

Так, протягом 2014 року АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» проводились капітальні та поточні ремонти власного та орендованого обладнання, а саме:

капітальні ремонти на суму 222228,90 грн., згідно з даними бухгалтерського обліку підприємства. Вказана операція відображена наступними бухгалтерськими проводками:

Дт 152.4 Кт 631.6 - відображено вартість придбаних послуг сторонніх організацій по виконанню капітального ремонту гірничого трансформатору, вартість послуги 222228,90 грн. без ПДВ;

Дт 104 Кт 152.4 - збільшена балансова вартість основних засобів на суму капітального ремонту в 2014 році;

поточні ремонти обладнання на суму 35880973,48 грн., з них:

- поточні ремонти, облік яких підприємством відображено на рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» в сумі 35829650,46 грн.;

- поточні ремонти, облік яких підприємством відображено на рахунку 92 «Адміністративні витрати» в сумі 51323,02 грн.

В 2014 році всі поточні ремонти підприємством АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» були віднесені до складу витрат, що враховуються при визначені об'єкту оподаткування по рядку 04 Декларації з податку на прибуток. В бухгалтерському обліку позивача проведення поточних ремонтів обліковується на Дт рахунків 91 «Загальновиробничі витрати», 92 «Адміністративні витрати».

Згідно з наданою до суду оборотно - сальдовою відомістю дебетовий оборот по рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» в 2014 році дорівнює 220300194,32 грн., в тому числі поточні ремонти 35829650,46 грн. Всі загальновиробничі витрати в 2014 році в повному обсязі віднесені позивачем до витрат основного виробництва, що відображено бухгалтерською проводкою Дт 23 «Основне виробництво» Кт 91 «Загальновиробничі виграти» в розмірі 220300194,32 грн. Витрати основного виробництва в подальшому відносяться до складу собівартості готової продукції.

Згідно з наданою оборотно - сальдовою відомістю дебетовий оборот по рахунку 92 «Адміністративні витрати» в 2014 році дорівнює 35126758,34 грн., в тому числі поточні ремонти 51323,02 грн. Всі адміністративні витрати в 2014 році були в повному обсязі відображені підприємством по Дт рахунку 79 «Фінансовий результат».

З матеріалів справи, зокрема, відомостей нарахування амортизаційних відрахувань, зведених таблиць обліку основних засобів та оборотно-сальдових відомостей по рахунках 10, 12, 91, 92 за перевірений період, вбачається, що всі поточні ремонти були включені до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування по рядку 04 Декларації з податку на прибуток за 2014 рік. Також, позивачем було відображено у додатку АМ до податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік фактичні обсяги витрат на поліпшення за 2014 рік в сумі 35880973 грн. та безпідставно, на думку суду, збільшено балансову вартість основних засобів, на яку нараховується амортизація, на суму витрат по проведених поточних ремонтах в розмірі 25084128 грн.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що поточні ремонти основних засобів (позивачем самостійно розподілено всі витрати, пов'язані з ремонтами на поточні та капітальні, шляхом віднесення їх на відповідні бухгалтерські рахунки), які проводились АТ «КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання» протягом 2014 року, не пов'язані з будь - яким поліпшенням основних засобів та, відповідно, на думку суду, не можуть вважатися витратами капіталізації і підлягати амортизації, ні в бухгалтерському, ні в податковому обліку. Суд вважає, що вартість основних засобів може бути збільшена тільки на суму капітальних ремонтів основних засобів, які обліковуються в бухгалтерському обліку підприємства на рахунку 152.4.

Таким чином, в ході розгляду справи, встановлено, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» витрати на поточні ремонти основних засобів протягом 2014 року відображено як в складі поточних витрат на виробництво (у складі собівартості), так і збільшено на суму цих витрат балансову вартість основних засобів станом на 01.01.2015.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» не мало право відносити витрати по поточним ремонтам на збільшення балансової вартості основних засобів, у зв'язку з тим, що, як було зясовано під час судового розгляду, їх якісний склад не змінився, а лише підтримувався в робочому стані.

Судом встановлено та підтверджено представникми відповідача, що згідно з документами, які було надано в ході проведення позапланової перевірки, АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» станом на 31.12.2014р. було проведено індексацію основних засобів із застосуванням коефіцієнту індексації 1,149, за рахунок чого було збільшено балансову вартість основних засобів на суму 18282816,00 грн. Вартість основних засобів, яка підлягала індексації, була визначена позивачем з урахуванням неправомірно віднесених сум ремонтних витрат в розмірі 25084128 грн., що, в свою чергу, призвело до неправомірного завищення суми індексації в розмірі 3394977,68 гри.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в порушення п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України безпідставно збільшено балансову вартість основних засобів в податковому обліку на суму витрат, не пов'язаних з поліпшенням в розмірі 25084123 грн., що призвело до неправомірного визначення в податковому обліку балансової вартості основних засобів, на яку нараховується амортизація станом на 31.12.2014 та неправомірного проведення індексації основних засобів.

При цьому, суд зосереджує увагу на тому, що ані під час проведення перевірки, ані під час судового розгляду справи, позивачем не надано документу, який підтверджував достовірність визначення суми балансової вартості основних засобів в податковому обліку станом на 01.01.2014р. в розмірі 126545913,00 грн., та яка не може бути достовірно визначена та підтверджена, у зв'язку з тим, що період з 2010 по 2013 роки не був охоплений перевірками.

Ненадання до перевірки документів зафіксовано в наступних актах:

- від 31.07.2017р. №8253/04-3644-03/31550176 «Про ненадання до перевірки первинних документів посадовими особами Акціонерного Товариства «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» (код за ) в ході проведення документальної планової виїзної перевірки»;

- від 14.08.2017р. №8966/04-36-14-03/31550176 «Про ненадання до перевірки первинних документів посадовими особами Акціонерного Товариства «КОРУМ Криворізький завод гірничого обладнання» (код за ) в ході проведення документальної планової виїзної перевірки».

Позивачем до суду не надано документу, який підтвердив би виконання будь-яких ремонтів основних засобів власних або орендованих; формування балансової вартості власних та орендованих основних фондів в податковому обліку на забалансовому рахунку 09 в розрізі субрахунків. Не надано первинні документи, які підтвердили самостійно сформовану балансову вартість орендованих об'єктів основних засобів станом на початок перевіряємого періоду, на кінець перевіряємого періоду та на початок кожного календарного року в межах перевіряємого періоду; аналітичний облік нарахування амортизаційних відрахувань власних та орендованих основних засобів, відомості нарахування амортизаційних відрахувань в розрізі кожного об'єкту оренди за 2014, 2016, 1 квартал 2017 року.; порядок відображення витрат на ремонт та поліпшення зазначених основних засобів (власних та орендованих) в бухгалтерському та податковому обліку; не надано первинні документи, які підтверджують проведення капітальних та поточних ремонтів, аналітичний облік ремонтів, розподілення витрат по проведеним ремонтам за перевіряємий період. Також, позивачем не надані розшифровки Дебетових оборотів по рахункам (в розрізі субрахунків), на яких обліковується вартість своїх та орендованих основних засобів в розрізі операцій за перевіряємий період.

Під час судового розгляду зясовано, що балансова вартість основних засобів в податковому обліку станом на 01.01.2014 в розмірі 126545913,00 грн. використана позивачем при визначенні податкових різниць в 2015-2016 роках. Однак, судом встановлено, та не спростовано представниками позивача, що сума балансової вартості основних засобів в податковому обліку визначена недостовірно у зв'язку з тим, що дана балансова вартість неправомірно збільшувалась на вартість поточних ремонтів власного та орендованого обладнання, в тому числі і в 2014 році.

Таким чином, в ході розгяду справи, з урахуванням наданих до суду документів, судом встановлено, що розрахована АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» балансова вартість основних засобів в податковому обліку станом на 31.12.2014 року в сумі 143285324,00 грн. визначена неправомірно.

Суд зазначає, що за даними перевірки, та з урахуванням наданих документів, розрахункова сума балансової вартості основних засобів в податковому обліку станом на 31.12.2014 повинна дорівнювати 114806216,32 грн.

Вихідними даними для розрахунку є балансова вартість основних засобів податкового обліку розрахована позивачем самостійно станом на 01.01.2014 в розмірі 126545913,00 грн., яка не могла бути достовірно визначена та підтверджена в ході перевірки, у зв'язку з тим, що період з 2010 по 2013 роки не був охоплений перевірками.

Згідно з бухгалтерським обліком підприємства, а саме, за даними головної книги, сальдо на 01.01.2014 по рахунку 117 «Інші необоротні матеріальні активи» складає 18 128 682,09 грн., та станом на 01.01.2015 та на 31.03.2017 не змінилось.

Таким чином, суд зазначає, що вказані вище порушення не призвели до заниження або завищення об'єкту оподаткування та податку на прибуток у 2014 році, однак, призвели до неправомірного відображення в 2015-2016 роках податкових різниць, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» до перевірки не наданий розрахунок податкових різниць за перевіряємий період та документальне підтвердження правомірності нарахування податкових різниць в податковому обліку підприємства (первинні документи, дані аналітичного обліку).

Встановлено, що в ході проведення перевірки підтверджені суми амортизаційних відрахувань за 2015 рік - у розмірі 9629428 грн. та за 2016 рік - у розмірі 17048044 грн., на які позивач має право в бухгалтерському обліку збільшити фінансовий результат до оподаткування, а в податковому обліку зменшити фінансовий результат до оподаткування (Зведені дані наведені в додатку №9 до акту перевірки).

Отже, суд зазначає, що фактично відбулось подвійне віднесення витрат на поточні ремонти до складу витрат АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання», вперше дані витрати віднесені до собівартості реалізованої продукції по рахунку 901 «Собівартість готової продукції», як поточні витрати, а вдруге - шляхом збільшення балансової вартості основних засобів на 01.01.2015р. та, як результат, зменшення фінансового результату до оподаткування на суму амортизації основних засобів у 2015 та 2016 роках шляхом відображення податкових різниць.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що податковим органом правомірно встановлено, що в порушення п.144.1 ст.144, п.138.2, п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» безпідставно зменшено фінансовий результат до оподаткування на суму розрахованої амортизації основних засобів або нематеріальних активів, у зв'язку неправомірним визначенням балансової вартості основних засобів в податковому обліку станом на 31.12.2014р., в розмірі 40 535 982 грн., в тому числі по періодам:

- 2015 рік-31 956 468 грн.;

- 2016 рік-8 579 514 грн.

Як свідчать матеріали справи, перевіркою повноти декларування різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України, за період з 01.01.2015 по 31.03.2017 встановлено їх заниження в розрізі періодів:

- 2015 рік -31 956 468 грн.;

- 2016 рік - 21 163 133 грн. (з них 8 579 514 грн. - за рахунок встановлених в акті перевірки порушень, 12 975 628 грн. - не підтверджена в ході перевірки сума від'ємного значення об'єкту оподаткування минулих податкових (звітних) років (підпункт 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 розділу III Податкового кодексу України);

1 квартал 2017 року-21 163 133 грн.

Встановлене порушення призвело до заниження податку на прибуток всього у сумі 3 487 113 грн., у тому числі по періодах:

- за 2015 рік в сумі 3 487 113 грн.,

та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток по періодах:

-за 2015 рік у сумі 12 583 619 грн.,

- за 2016 рік у сумі 21 163 133 грн. (наростаючим підсумком),

- за І квартал 2017 року у сумі 21 163 133 грн.

З матеріалів справи вбачається, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» протягом перевіряємого періоду здійснювало повернення із оперативної оренди основних засобів за договором оренди з ПАТ «КЦРЗ», а саме: договір оренди нерухомого майна №2 від 01.11.2013р. Балансова вартість нерухомого майна, яке надається в оренду, складає 128 322 204,76 грн. Кількість об'єктів, наданих в оренду 319 шт. (згідно з актом приймання - передачі в оренду). Згідно з даними головної книги, вартість орендованого майна обліковується за Дт за балансового рахунку 01.1 «Орендовані ОС 1 групи».

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що орендовані основні засоби за договорои №2 від 01.11.2013 були повернуті із оренди 30.09.2016р. в кількості 319 штук, тобто в повному обсязі.

Позивачем до перевірки було надано додаток №1 від 30.09.2016р. до договору оренди нерухомого майна №2 від 01.11.2013р., а саме: акт приймання - передачі нерухомого майна із оренди, згідно з яким «Орендодавець» прийняв, а «Орендар» передав із оренди нежитлові приміщення (орендоване майно) згідно з договором оренди нерухомого майна №2 від 30.09.2016р. Орендоване майно знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Заводська, 1 та має загальну площу 225353,84 кв, м. Первісна вартість майна, переданого «Орендарем» із оренди, складає 128175487,41 грн., накопичений знос 83311262,32 грн., балансова вартість майна на 31.10.2013р. - 44945622,98 грн. Кількість обєктів повернутих з оренди 319 шт.

Також, АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» протягом перевіряємого періоду здійснювало повернення із оперативної оренди основних засобів за договором оренди з ПАТ «КЦРЗ», а саме: договір оренди обладнання №50 від 31.10.2001р. Відповідно до договору, балансова вартість нерухомого майна, яке надається в оренд, складає 121 708 546,87 грн. Згідно з даними головної книги, вартість орендованого майна обліковується за Дт забалансового рахунку 01.3 «Орендовані ОС 3 групи». Встановлено, що деякі об'єкти орендованих основних засобів за вказаним договором були повернуті із оренди протягом перевіряємого періоду.

Згідно з відомостями про залишкову балансову вартість переданих з оренди об'єктів орендованих основних засобів, станом на дату повернення вона становила 2350426,35 грн.

Судом встановлено, що залишкова вартість основних засобів, які були повернути із оренди, є недоамортизованою вартістю витрат Орендаря на поліпшення об'єктів оренди. Поліпшення основних засобів здійснювались орендарем за згодою Орендодавця та не компенсовані орендарю. Таким чином, при поверненні об'єктів оренди Орендодавцю право власності на користування витратами на поліпшення було втрачено Орендарем.

У зв'язку з тим, що, як було зясовно під час судового розгляду, витрати на поліпшення об'єктів оренди проведено за згодою Орендодавця та не компенсовані Орендарю, то при повернені об'єктів з оренди вартість поліпшення слід вважати безоплатно наданою, що підлягає оподаткуванню ПДВ за основною ставкою.

У звязку з чим, суд вважає, що перевіркою правомірно зроблено висновок, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» на порушення п. 185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України при поверненні із оренди основних засобів, на залишкову вартість (недоамортизовану) самостійно сформованої вартості об'єктів основних засобів (яка є безоплатно наданою Орендарю), не нараховано податок на додану вартість в загальній сумі 470 085 грн.

Також, з матеріалів справи встановлено, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в 2015 - 2016 роках проводило операції по списанню залишків витрат невиправного браку в виробництві до складу собівартості готової продукції на загальну суму 16 556 528 грн.

Як свідчать матеріали справи, в ході проведення перевірки підприємству АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» фахівцями ГУ ДФС у Дніпропетровській області були надані запити «Про надання документів до перевірки» від 20.07.2017 №4, від 02.08.2017 №5, від 04.08.2017 №6, від 08.08.2017 №7, в яких зазначено про необхідність надання письмових пояснень та документів, які підтверджують, що вироблена продукція являється браком (калькуляції вартості, висновки комісій, експертів, дефектні відомості та інші наявні документи); на яких рахунках бухгалтерського обліку відображено дохід від реалізації браку, за наявності сформованої його собівартості, або як в подальшому браковані вироби були використані. Також в запитах вказані вимоги про надання пояснень щодо нарахування (не нарахування) податкових зобов'язань з ПДВ в розрізі податкових періодів, на вартість бракованої продукції, яка віднесена до собівартості готової продукції.

АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в ході проведення перевірки не надано жодної письмової відповіді на вказані вище запити та не надані до перевірки первинні документи.

Ненадання до перевірки документів зафіксовано в наступних актах:

- від 31.07.2017р. №8253/04-36-14-03/31550176 «Про ненадання до перевірки первинних документів посадовими особами Акціонерного Товариства «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в ході проведення документальної планової виїзної перевірки»;

- від 14.08.2017р. №8966/04-36-14-03/31550176 «Про ненадання до перевірки первинних документів посадовими особами Акціонерного Товариства «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в ході проведення документальної планової виїзної перевірки».

В бухгалтерському обліку підприємства, в перевіряємому періоді, дані операції відображені наступними проводками:

- Дт 24 «Брак у виробництві» Кт 23 «Основне виробництво» - сформована вартість бракованої продукції, яка утворилась в процесі виробництва;

- Дт 901 «Собівартість реалізованої готової продукції» Кт 24 «Брак у виробництві» -вартість бракованої продукції включена до складу собівартості готової продукції.

АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» по браку кінцевому, вартість якого списана прямо на собівартість готової продукції, були надані наступні документи:

- аналіз рахунку 24 «Брак у виробництві» та звіт по проводкам за перевіряємий період;

- службові записки по цехам (службові записки підписані начальникам цехів, резолюція на службових записках - головному бухгалтеру до обліку), щодо списання витрат по браку кінцевому, яка складається з сум витрат в розрізі замовлень, на виробництво минулих податкових періодів.

Будь-яких інших документів до перевірки та під час судового розгляду позивачем не надано. Замовлення на виробництво, калькуляції в розрізі елементів витрат до перевірки та до суду також не були надані.

Суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, вартість списаних витрат по браку в перевіряємому періоді була сформована із фактично понесених витрат, які понесені в ході виробничого процесу, в результаті якого утворився невиправний брак. При цьому, вартість сформована за ціною не вище чистої вартості реалізації.

Будь-яких інших документів, які дають можливість визначити склад витрат, які понесені в зв'язку з виробництвом браку, та визначити відсоток матеріальних і нематеріальних витрат, які містяться в витратах, понесених у зв'язку з виробництвом бракованої продукції, ні в ході планової, ні в ході позапланової (в ході розгляду заперечень) перевірок, ні під час судового розгляду справи позивачем не надано. Також, не надано жодної калькуляції витрат, понесених у зв'язку з виробництвом браку.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» не скористалось своїм правом документально довести, що витрати на виробництво остаточного браку містять відсоток витрат, які не носять матеріальний характер, а відтак, приходить до висновку, що перевіркою правомірно зроблено висновок, що АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» в порушення п. 188.1, п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України не нарахувало податкові зобов'язання з податку на додану вартість на суму вартості браку внутрішнього остаточного, у зв'язку з неможливістю визнання її активом та використання в господарській діяльності, за грудень 2015 року - грудень 2016 року в загальному розмірі 3 311 306 грн.

Додаткових доказів, які б могли засвідчити правомірність вимог АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання», позивачем до суду не надано.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що винесені ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкові повідомлення-рішення від 26.10.2017 № про сплату 3781391 грн. податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій в сумі 1890695,50 грн., № про сплату 3487113 грн. податку на прибуток за 2015 рік, № про завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік - на 12583619 грн., за 2016 рік, 1 квартал 2017 року - 21163133 грн. є правомірними.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 26.10.2017 р., № НОМЕР_2 від 26.10.2017 р. та № НОМЕР_3 від 26.10.2017 р. відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 03.07.2018 року.

Суддя ОСОБА_5