Справа № 825/1578/18
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1578/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Скасовано рішення Міністерства оборони України від 09 лютого 2018 року № 16, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у відповідності до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, станом на день встановлення інвалідності.

Задовольняючи даний позов, суд виходив з того, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено випадки, в разі настання яких допомога не виплачується, зокрема, по сплину понад дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності. Оскільки позивача ІІІ група інвалідності первинно була встановлена лише 22 листопада 2017 року, то рішення відповідача щодо відмові у нарахуванні та виплаті допомоги прийняте в порушення приписів діючого законодавства.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що датою встановлення втрати працездатності позивача на рівні 20% є 08 жовтня 2014 року, а датою встановлення інвалідності ІІІ групи 22 листопада 2017 року, тобто понад як ччерез два роки, тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму на підставі Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 1973 року народження, був призваний до Збройних Сил України Козелецьким РВК Чернігівської області, проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді фельдшера з 26 березня 2014 року по 16 березня 2015 року.

08 жовтня 2014 року під час первісного огляду органами МСЕК було встановлено 20% втрати працездатності позивачем внаслідок травми, яка сталася 03 вересня 2014 року, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК серія АГ №0003328 від 08 жовтня 2014 року.

В подальшому згідно довідки МСЕК серія АГ №0010788 від 20 листопада 2016 року під час повторного огляду органами МСЕК було встановлено 25% втрати працездатності внаслідок цієї ж причини.

Відповідно до рішення МСЕК від 22 листопада 2017 року ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності вперше внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК №058009 серії АБВ від 22 листопада 2017 року, з терміном чергового переогляду 22 листопада 2018 року.

За період з моменту отримання інвалідності вперше Міністерством оборони України жодних грошових виплат ОСОБА_1 здійснено не було, крім виплати у зв`язку з встановленням 20% втрати працездатності в сумі 17 052 грн.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати йому сум одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч.1 статті 3 цього Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).

Згідно з п.4 ч.2 статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч.4 статті 16-3 цього Закону якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Дана норма кореспондується з п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

Отже, правовими нормами, на які посилається відповідач, дійсно визначено випадки, коли одноразова грошова допомога не виплачується військовослужбовцю, зокрема, така допомога не виплачується по сплину понад дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності.

Разом з тим, як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 ІІІ група інвалідності вперше була встановлена лише 22 листопада 2017 року, тому рішення відповідача щодо відмові у нарахуванні та виплаті йому вказаної допомоги прийняте в порушення приписів діючого законодавства.

Відтак, ч.4 статті 16-3 цього Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців» не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки стосується інших відносин. Зокрема, дана норма регулює зміну однієї групи інвалідності на іншу. В розглядуваному ж випадку ІІІ група інвалідності встановлена позивачу вперше, на інакшу змінена не була, ніякі грошові кошти у зв`язку зі встановленням інвалідності позивачем не отримувались.

Щодо посилання апелянта на лист Міністерства охорони здоров`я України від 27 квітня 2016 року №16.06-16/625-16/10515, то він до уваги судом не береться, позаяк не є нормативно-правовим актом.

Посилання відповідача на позицію Вищого адміністративного суду, викладену в ухвалі від 19 вересня 2017 року по справі №К/800/31453/16 також є безпідставним, оскільки спростовується позицією Верховного суду України, зокрема, постановою від 10 березня 2015 року по справі №21-563-а-14.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про протиправність дій відповідача.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у випадках, передбачених пп.2 ч.5 статті 328 КАС України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.