Справа № 804/1780/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2018 року Справа № 804/1780/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представник позивача представника відповідача не зявився ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапіргірмаш» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови, -
Публічне акціонерне товариство «Дніпроважпапіргірмаш» звернулось до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу №27/4.1-9/115 від 15.02.2017р.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 24.01.17 по 27.01.17 відповідачем було проведено перевірку ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш», за результатами якої складено акт перевірки №27/4.1-9 та прийнято постанову про накладення штрафу №27/4.1-9/115 від 15.02.2017р. у розмірі 9600грн. Позивач вважає, що висновки, зроблені за результатами перевірки та викладені у акті №27/4.1-9 є незаконними. Зазначає, що заборгованість із заробітної плати ОСОБА_4 була стягнута в судовому порядку та перебуває на виконанні виконавчої служби. Таким чином, оскаржувана постанова прийнята із порушенням законодавства, не відповідає закону та порушує права і законні інтереси позивача, покладаючи на нього неправомірні та надмірні зобовязання зі сплати штрафу, у звязку з чим, постанова підлягає скасуванню.
Представник позивача до суду не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, посилаючись на доводи викладені у письмових запереченнях.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 24.01.2017 по 27.01.2017 на підставі наказу від 19.01.2017 № 98-П Головним управлінням була проведена позапланова перевірка Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапіргірмаш» додержання законодавства про працю, за результатами якої був складений Акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 27/4.1-9 від 27.01.2017р.
У вказаному Акті перевірки зазначено, за зверненням ОСОБА_5, за згодою Держпраці від 17.01.2017р. №468/4.3/4.2-ДП-17 - було проведено позапланову перевірку законодавства про працю ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш».
Враховуючи важливість вирішення викладених у зверненні питань ОСОБА_5 під час перевірки адміністрацією Підприємства були надані документи, аналізом яких встановлено наступне.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2014 було порушено провадження у справі № 904/8661/14 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема».
Відповідно до висновків вказаного Акта, перевіркою встановлено порушення:
2) фактично розрахунок при звільненні 12.07.2013 з ОСОБА_4 проведено не було, чим порушено вимоги ч.1 ст.116, ч.1 ст.47 КЗпП, згідно яких при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
На підставі вказаного Акта перевірки, відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 15.02.2017 № 27/4.1-9/115, якою відповідно до пп.54 п.4 Положення про державну службу України з питань праці та на підставі абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф на позивача розмірі 9600 гривень.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2013р. по справі №199/477/13-ц, яке набрало законної сили 25.02.2013р., копія якого наявна в матеріалах справи, зокрема, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім.Артема» на користь ОСОБА_4 16 886 гривень 55 копійок заборгованості по заробітній платі, та 1000 гривень моральної шкоди, а всього 17 886 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 55 копійок.

У вказаному рішенні також зазначено, що представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім.Артема» в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що згідно з наданої суду довідки заборгованість по заробітній платі складає 16886,55 грн., та зазначив, що позивач перебуває з відповідачем у трудових відносинах та не звільнявся, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати безпідставні, також зазначив, що позивачем не надані докази про спричинення йому моральної шкоди саме в сумі 5 000 гривень.

Згідно Довідки про заборгованість, виданої Головою правління ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» ОСОБА_6, встановлено, що заборгованість по заробітній платі ОСОБА_4 перед ПАТ «Дніпроважпапіргірмаш» за період з грудня 2010р. по червень 2013р. становить 18736,70грн.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.п.1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 р., Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 11.02.2015р. утворено територіальні органи Держпраці, зокрема, Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Наказом Держпраці №8 від 04.02.2016р. затверджено Положення про Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області, згідно з п. 1 якого, Головне Управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Підпунктом 5 пункту 4 Положення передбачено, що Головне управління здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Отже, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Дніпропетровської області.

Зазначене управління здійснює діяльність у сфері нагляду за додержанням законодавства про працю у відповідності до вимог Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 390 від 02.01.2012 р., зареєстрованого Міністерством юстиції 30.07.2012 р. за № 31291/21603.

Згідно ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно ч.1. ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що під час перевірки позивача, згідно Акту № 27/4.1-9 від 27.01.2017р. встановлено: 1) заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_4 за період з грудня 2010р. по червень 2013р. становить 18736.7грн., чим порушено вимоги ч.1 ст.115 КЗпПУ, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці»; 2) фактично розрахунок при звільненні 12.07.2013 з ОСОБА_4 проведено не було, чим порушено вимоги ч.1 ст.116, ч.1 ст.47 КЗпП, згідно яких при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Вказані порушення також підтверджуються рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.02.2013р. по справі №199/477/13-ц, яке набрало законної сили 25.02.2013р., копія якого наявна в матеріалах справи, зокрема, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім.Артема» на користь ОСОБА_4 16 886 гривень 55 копійок заборгованості по заробітній платі, та 1000 гривень моральної шкоди, а всього 17 886 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 55 копійок.

У вказаному рішенні також зазначено, що представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім.Артема» в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що згідно з наданої суду довідки заборгованість по заробітній платі складає 16886,55 грн., та зазначив, що позивач перебуває з відповідачем у трудових відносинах та не звільнявся, тому вимоги про стягнення середнього заробітку за несвоєчасну виплату заробітної плати безпідставні, також зазначив, що позивачем не надані докази про спричинення йому моральної шкоди саме в сумі 5 000 гривень.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд звертає увагу, що фактично позивачем не заперечується заборгованість по виплаті заробітної плати ОСОБА_4 за період з грудня 2010 року по червень 2013 року в сумі 18736,70грн. та не проведення розрахунку при його звільненні 12.07.2013р.

Згідно до ч.1 ст.77 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Щодо посилання позивача на те, що ОСОБА_4 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яким було винесено рішення від 12.02.2013 по справі № 199/477/13-ц про стягнення з позивача заборгованості по заробітній платі та були відкриті виконавчі провадження в АНД ВДВС ДМУЮ на примусове стягнення коштів, у звязку з чим, вищевказані порушення відсутні, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Позивачем в порушення ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», ч.1 ст.115 КЗпП, заробітна плата вчасно не виплачувалась ОСОБА_4 ще з грудня 2010 року, і вже на день його звернення його до районного суду у позивача існувала заборгованість по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_4 за період з грудня 2010 року по січень 2013 року.

Таким чином, факт того, що позивачем було порушено норми ч.1 ст.115 КЗпП, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» був встановлений ще рішенням суду від 12.02.2013 по справі № 199/477/13-ц та не заперечується позивачем.

Щодо доводів позивача, що на момент звільнення ОСОБА_4 кошти підприємства на рахунках були арештовані виконавчою службою, а також перебування на стадії банкрутства, в зв'язку з чим позивач не мав змоги зробити розрахунок з ОСОБА_4 у день його звільнення, суд також не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Позивачем, як під час перевірки, так і під час розгляду справи, не надано доказів того, що на дату звільнення ОСОБА_4 - 12.07.2013 на всі рахунки позивача, в тому числі на рахунки, з яких проводиться виплата заробітної плати працівникам, було накладено арешт органами державної виконавчої служби.

Крім того, черговість задоволення вимог кредиторів визначена вимогами п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». А саме: «1. Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому: 1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

Справа про банкрутство підприємства розглядається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом». Всі виплати здійснюються у порядку черговості, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

З огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд прийшов до висновку, що постанова №27/4.1-9/115 від 15.02.2017р. про накладення штрафу на позивача, винесена Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області, відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапіргірмаш» (49098, м.Дніпро, вул.Любарського, 98, ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49050, м.Дніпро, вул.Казакова, 3, ) про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1