Справа № 804/1780/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 року Справа № 804/1780/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Стогній К.В.,
позивача ОСОБА_1,
представник відповідача-1 ОСОБА_2,
представник відповідача-2 ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 р. прийнято до провадження вказану адміністративну справу, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2018 р. залучено до участі у справі № 804/1780/15 в якості другого відповідача ОСОБА_4 податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області
Відповідачами було подано відзиви на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просили відмовити, мотивуючи тим, що позивач як землекористувач має сплачувати земельний податок, який вираховується контролюючим органом з урахуванням площі земельної ділянки під належними їй будівлями та спорудами з урахуванням прибудинкової території, належної кожному з таких осіб та встановленої для даної ділянки нормативно-грошової оцінки. Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником частини нежитлових приміщень, розташованої за адресою: м.Дніпро, вул. Щитова, 33, у звязку з чим є платником орендної плати за земельну ділянку загальною площею 0,0421 га.
У судове засідання 25.06.2018 року прибули позивач та представники відповідачів.
Представники відповідачів вимоги позову не визнали, просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нерухомості (господарських будівель і споруд) за адресою: м. Дніпро, вул. Щитова, 33.
Земельна ділянка передається до 18.12.2022 року.
Згідно пункту 3.2 договору орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у грошовій формі в розмірі трьох відсотків земельного податку, вноситься на розрахунковий рахунок Держказначейства за місцем податкового звіту щомісячно (до 15 числа наступного місяця) і на майбутній період вноситься на термін не більше одного календарного року.
08.05.2015 року ОСОБА_4 податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 112-15 про визначення ОСОБА_1 податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 5106,80 грн.
21.06.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 9539-1302 про визначення ОСОБА_1 податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у сумі 1357,31 грн.
Правомірність винесених ОСОБА_4 податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Вирішуючи заявлений спір, суд виходить з наступного.
Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним.
Згідно з підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Згідно статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є:
- власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);
Об'єктами оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності (стаття 270 Податкового кодексу України).
Відповідно до пунктів 286.5 та 286.6 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Згідно статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:
не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Судом встановлено, що 15.02.2017 року Дніпропетровською міською радою ухвалено рішення № 12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», яким, зокрема встановлено, що річна сума орендної плати у відсотках до нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які надано в користування становить: для земельних ділянок, зайнятих житловим фондом, господарськими будівлями і спорудами, присадибними ділянками, гаражно-будівельними, дачно-будівельними та садівницькими товариствами, індивідуальними гаражами, автостоянками для зберігання особистих транспортних засобів громадян, які використовуються без отримання прибутку, садовими і дачними будинками фізичних осіб 0,03%.
В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі. Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 є власником нерухомості (господарських будівель і споруд) за адресою: м. Дніпро, вул. Щитова, 33, внаслідок чого є платником земельного податку, який має визначатися контролюючим органом з урахуванням площі земельної ділянки виходячи з встановленої для даної ділянки нормативно-грошової оцінки.
Разом з тим, контролюючим органом до суду не надано пояснень на належного обгрунтування підстав здійснення розрахунку розміру земельного податку, із відповідним застосуванням даних Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на відповідний період, які були чинні протягом 2015 2017 роки.
Відповідачем не надано належного розрахунків визначеної орендної плати з фізичних осіб в період 2015 2017 роки, отже як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність винесених рішень.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так зокрема, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України що є одночасно і орієнтиром при реалізації повноважень владного субєкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані рішення прийнято з порушення вищезазначеного принципу, у звязку з чим позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 228006309 від 02.04.2018 року (а.с.3).
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 704,80 грн. підлягає стягненню з Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області та Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 25 червня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення суду у повному обсязі здійснено 05 липня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області та Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_5