Справа № 805/966/18-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року справа № 805/966/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Шишова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року в справі № 805/966/18-а (головуючий І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі відповідач, УПСЗН Краматорської міської ради, орган соціального захисту населення) щодо відмови в наданні допомоги при народженні дитини, а також зобовязати призначити та виплатити таку допомогу з 02.04.2015.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії УПСЗН Краматорської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини, доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано протиправним та скасовано рішення УПСЗН Краматорської міської ради Донецької області від 12 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини.

Зобов`язано УПСЗН Краматорської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дати народження дитини 02 квітня 2015 року.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що звертаючись за призначенням допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 надала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, на зворотному боці якої відсутня відмітка ДМС. У відповідності до п. 7-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 636 від 26.08.2015 така довідка є недійсною. За таких обставин орган соціального захисту населення наголошує на правомірності відмови в наданні допомоги при народженні дитини.

Окрім цього, апелянт звертає увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановлений Кодексом адміністративного судочинства.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Відповідно до матеріалів справи 02 квітня 2015 ОСОБА_1, яка на той час була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, народила доньку ОСОБА_2.

У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області позивач вимушений був покинути м. Горлівку Донецької області. З 21 жовтня 2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку УПСЗН Краматорської міської ради, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 142639595. До довідки було внесено відомості про доньку позивача, ОСОБА_3, про виплату допомоги при народженні якої було подано заяву 21.10.2015.

Після отримання Свідоцтва про народження ОСОБА_2 позивач 03.03.2016 звернувся до органу соціального захисту населення із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Рішенням від 12.04.2016 УПСЗН Краматорської міської ради відмовило позивачу в призначенні вказаної допомоги на підставі п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014. Докази направлення цього рішення заявнику в матеріалах справи відсутні.

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до органу соціального захисту населення з приводу підстав відмови в наданні допомоги при народженні дитини. Листом від 22.01.2018 № 01-14/515 відповідач повідомив, що в призначенні допомоги відмовлено через недійсність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка, в свою чергу, є наслідком відсутності на зворотному боці відмітки ДМС.

Вважаючи, що УПСЗН Краматорської міської ради протиправно відмовило їй в призначенні допомоги при народженні дитини, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ (далі Закон № 2811-ХІІ) передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ст. 11 Закону № 2811-ХІІ (тут і надалі нормативно-правові акти в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини) допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Даний перелік документів є вичерпним.

Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

У разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 затверджено Порядок призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми (далі Порядок).

Положеннями п. 11 Порядку визначено перелік документів для призначення допомоги при народженні дитини, аналогічний наведеному вище.

За приписами абзаців 5 та 6 п. 43 Порядку документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви. Про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви. Орган, що призначає і виплачує державну допомогу сім'ям з дітьми, повинен давати роз'яснення з питань її призначення і виплати та надавати заявнику допомогу в одержанні необхідних документів. (п.п. 44-45 Порядку)

Дослідивши рішення органу соціального захисту населення про відмову ОСОБА_4 у призначенні допомоги при народженні дитини суд звертає увагу, що звернення надійшло 03 березня 2016 року, а рішення прийнято 12 квітня 2016 року. Тобто, відповідач порушив строк розгляду заяви про призначення допомоги. Окрім цього, відсутні докази, що УПСЗН Краматорської міської ради повідомляло позивача про необхідність надати додаткові документи або виправити недоліки наданих.

Таким чином, відповідач порушив Порядок в частині строків прийняття рішення, а також не виконав обовязку щодо розяснення необхідності звернутися до органу ДМС за проставленням відповідної відмітки.

Як вже було зазначено, підставою відмови в призначенні ОСОБА_4 допомоги є недотримання п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014. Відповідно до цієї норми призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509.

Апелянт ґрунтує свої доводи на тому, що у відповідності до п. 7-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 636 від 26.08.2015 довідка ОСОБА_4 на момент звернення за призначенням допомоги при народженні другої дитини була недійсною через відсутність на зворотному боці відмітки ДМС.

Разом з тим, гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 ст. 12 Закону № 1706-VII визначено вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб і такими є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Враховуючи, що Закон № 1706-VII має вищу юридичну силу, ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 509, суд дійшов висновку про дійсність довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 142639595, виданої ОСОБА_4

Що стосується доводів апелянта в частині пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, суд їх спростовує, беручи до уваги проведення антитерористичної операції на території Донецької області, юридичну необізнаність позивача, наявність у нього двох малолітніх дітей, а також недотримання самим органом соціального захисту населення положень Порядку призначення та виплати державної допомоги сімям з дітьми.

Окрім цього суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Конституцією України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист належить до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За таких обставин суд погоджується із викладеним в оскаржуваному судовому рішенні висновком про необхідність скасування рішення УПСЗН Краматорської міської ради Донецької області від 12 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини через його протиправність та відновлення порушеного права особи шляхом призначення такої допомоги.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року в справі № 805/966/18-а за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року в справі № 805/966/18-а залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_5

ОСОБА_6