Справа № 810/1569/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м.Київ справа № 810/1569/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелагія Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Пелагія Україна» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області №652 від 27.03.2018 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пелагія Україна» ()».

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем неправомірно прийнято наказ №652 від 27.03.2018 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пелагія Україна» ()», яким на підставі пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у зв'язку з ненаданням пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача.

При цьому позивач вказав, що у письмовому запиті відповідача від 16.02.2018 №2768/10/10-36 про надання інформації та її документального підтвердження по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Велмі-Гарант» були відсутні відомості як щодо податкових декларацій, які аналізувались та за результатами розгляду яких могли б бути виявлені недостовірні дані, так і самі виявлені недостовірні дані в податкових деклараціях.

На думку позивача відповідачем було порушено норми Податкового кодексу України, які встановлюють порядок отримання податкової інформації контролюючим органом та вимоги до письмових запитів, порушення яких звільняє платника податків від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Враховуючи, що отриманий від відповідача письмовий запит від 16.02.2018 №2768/10/10-36 про надання інформації та її документального підтвердження по взаємовідносинам позивача із ТОВ «Велмі-Гарант» не містив передбачених законом відомостей, позивач не надав запитуваної відповідачем інформації, натомість надав відповідь із зазначенням того, з яких підстав отриманий запит не відповідає закону, не є обов'язковим для виконання та не підлягає задоволенню. Жодних інших запитів від відповідача позивач не отримував.

Отже, позивач зазначив про невідповідність запиту нормам чинного податкового законодавства України, що звільняє позивача від обов'язку надавати відповідь та, відповідно, дає підстави для висновку про необґрунтованість спірного наказу.

Відповідач у заявах по суті справи заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, та зазначив, що оскаржуваний наказ був винесений у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки позивачем не було надано інформацію у відповідь на направлений контролюючим органом запит від 16.02.18 № 2768/10/10-36 щодо взаємовідносин позивача з підприємством ТОВ «Велмі-Гарант» () за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 року.

У судових засіданнях 31.05.2018, 11.06.2018 та 12.07.2018 представники позивача підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити, представник відповідача проти позову заперечував.

Водночас, у судовому засіданні 12.07.2018 представники позивача та відповідача заявили клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Частиною 3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вказані клопотання сторін, протокольною ухвалою суду від 12.07.2018 року ухвалено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пелагія Україна» (ідентифікаційний код 36230096, місцезнаходження: 08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Героїв Майдану, буд.42) є юридичною особою, яка зареєстрована 19.03.2009, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.05.2017 (а.с.37-39).

29.03.2018 року позивачем було відмовлено посадовим особам відповідача у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної наказом Головного управління ДФС у Київській області №652 від 27.03.2018.

Згідно наказу Головного управління ДФС у Київській області №652 від 27.03.2018 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пелагія Україна» ()» із посиланням на пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 78.1.4 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Пелагія Україна» () з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах позивача з підприємством ТОВ «Велмі-Гарант» () за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 року тривалістю 5 робочих днів з 29 березня 2018 року (а.с.74).

Судом встановлено, що передумовою для винесення оскаржуваного наказу відповідачем слугувало ненадання позивачем у відповідь на запит контролюючого органу інформації та її документального підтвердження.

Так, відповідачем на адресу позивача було направлено запит від 16.02.18 №2768/10/10-36 щодо взаємовідносин позивача з підприємством ТОВ «Велмі-Гарант» () за період з 01.12.2015 по 31.03.2016 року (а.с.71-72).

Позивачем у відповідь на вказаний запит листом №05032018 від 05.03.2018 було повідомлено відповідача, що запит складено із порушенням вимог чинного податкового законодавства, зокрема п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, а саме не зазначено підстави для його направлення, відтак позивач звільнений від обов'язку надавати відповідь на такий запит (а.с.88-92).

Порядок отримання податкової інформації контролюючими органами та вимоги до письмових запитів передбачені статтею 73 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:

податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов'язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;

акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Дослідивши письмовий запит відповідача №2768/10/10-36 від 16.02.2018 судом встановлено, що в обґрунтування підстав в отриманні запитуваної інформації в запиті відповідач послався на норми статті 191 Податкового кодексу України «Функції контролюючого органу», статті 20 «Права контролюючого органу», зазначивши про проведення аналізу податкових декларацій з податку на додану вартість, розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) до податкових декларацій з податку на додану вартість та даних єдиного реєстру податкових накладних.

Також відповідач у запиті №2768/10/10-36 від 16.02.2018 послався на пп.20.1.2, 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.73.3, 73.5 ст.73 Податкового кодексу України та дослідження господарських взаємовідносин з ТОВ «Велмі-Гарант» () за грудень 2015 - березень 2016 року.

При цьому суд зазначає, що у письмовому запиті відповідача не вказано які саме податкові декларації з податку на додану вартість аналізувались відповідачем та чи виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Суд звертає увагу, що в письмовому запиті відповідач послався на п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, який встановлює, що з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв'язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Під час зустрічної звірки:

здійснюється зіставлення даних, отриманих від платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування повноти їх відображення в обліку платника податків;

забезпечується отримання податкової інформації, необхідної для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у випадках, передбачених підпунктом 39.5.2.13 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу.

Під час проведення зустрічної звірки з'ясовуються лише питання, зазначені у письмовому запиті контролюючого органу на проведення зустрічної звірки.

Форма запиту контролюючого органу на проведення зустрічної звірки встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, що надається суб'єкту господарювання у десятиденний строк.

Повторне проведення зустрічних звірок контролюючими органами з одного і того самого питання заборонено.

Проте, у письмовому запиті відповідача не вказано, чи пов'язано направлення цього запиту із необхідністю проведення зустрічної звірки.

Отже, із запиту відповідача №2768/10/10-36 від 16.02.2018 не вбачається зазначення відповідачем жодної з підстав, передбачених в абзацах з сьомого по одинадцятий пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України для надсилання платнику податків письмового запиту про подання інформації, що суперечить приписам пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Щодо документальної позапланової виїзної перевірки позивача, то така перевірка призначена оскаржуваним наказом на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.4 п. 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з визначених обставин, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Аналіз зазначеної норми вказує, що у контролюючого органу виникають підстави для призначення та проведення документальної позапланової перевірки виключно за одночасної наявності наступних передумов:

- контролюючим органом була виявлена недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

- платник податків не надав пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію, що зумовлює необхідність зазначення у письмовому запиті контролюючого органу недостовірності даних та відомостей про декларацію, в якій були виявлені недостовірні дані.

Таким чином, недотримання цих передумов або відсутність будь-якої з них має наслідком неможливість призначення та проведення документальної позапланової перевірки у зв'язку з відсутністю підстави, передбаченої пп. 78.1.4 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України.

Однак жодних посилань на виявлену недостовірність даних та на конкретну податкову декларацію у запиті відповідача №2768/10/10-36 від 16.02.2018 відповідачем зазначено не було.

Судом для встановлення всіх обставин у справі ухвалою від 30.03.2018 та повторно ухвалою від 03.05.2018 було витребувано докази по справі від відповідача, зокрема:

- обґрунтування щодо відсутності у запиті від 16.02.18 посилання на недостовірність даних у відповідній декларації;

- пояснення та документальне підтвердження наявності інформації про виявлені недостовірні дані та відомості про декларацію, в якій були виявлені недостовірні дані - як підтвердження для направлення позивачу запиту від 16.02.18 № 2768/10/10-36.

Однак, відповідач вимоги ухвали суду не виконав, витребувані докази суду не надав та про причини неможливості їх надати суду не повідомив.

Таким чином, відповідач не надав суду жодних пояснень щодо не зазначення у письмовому запиті №2768/10/10-36 від 16.02.2018 в чому полягає недостовірність даних в податкових деклараціях позивача та в яких саме податкових деклараціях виявлена недостовірність даних.

З огляду на зазначене запит контролюючого органу про надання інформації та її документального підтвердження від 16.02.2018 №2768/10/10-36 був оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач звільнений від обов'язку надавати відповідь на вказаний запит, що прямо передбачено п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим контролюючий орган був позбавлений права приймати наказ про призначення позапланової виїзної перевірки платника податків з підстав, визначених пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (не надання пояснень та їх документального підтвердження), що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.

Таким чином, у разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема в якому чітко не зазначено підстави для його направлення (надсилання), платник податку звільняється від обов'язку надання відповіді на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов'язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №826/12244/14.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Під час розгляду справи відповідачем всупереч вказаним положенням КАС України не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності видання оспорюваного наказу, у той час як матеріали справи свідчать про те, що позивач звільнений від обов'язку надавати відповідь на письмовий запит контролюючого органу, оформлений з порушенням норм п.73.3. ст.73 Податкового кодексу України, що своєю чергою свідчить про протиправність видання наказу про проведення перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір на суму 1762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 29.03.2018 №309 на суму 1762,00 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача у справі.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Київській області №652 від 27.03.2018 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Пелагія Україна» ()».

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелагія Україна» (ідентифікаційний код 36230096, місцезнаходження: 08325, Київська область, Бориспільський район, село Щасливе, вул. Героїв Майдану, буд.42) судовий збір у сумі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 13.07.2018.

Суддя Кушнова А.О.