Справа № 826/9538/18
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9538/18
УХВАЛА

27 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Бєлової Л.В., суддів: Безименної Н.В., Літвіної Н.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо не вжиття заходів реагування у зв'язку з не виконанням Таїровською селищною виборчою комісією Постанови Центральної виборчої комісії №66 від 11 квітня 2018 року у частині не прийняття рішення про реєстрацію ОСОБА_2 Таїровським селищним головою Овідіопольського району Одеської області та не скасування постанови Таїровської селищної виборчої комісії №418 від 16 квітня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано таким, що відмовився від посади Таїровського селищного голови;

- зобов'язати Центральну виборчу комісію на виконання п.5. 4.1. ст. 24 Закону України «Про місцеві вибори» прийняти рішення про реєстрацію Таїровським селищним головою Овідіопольського району Одеської області відповідно до ч.3 ст. 89 Закону України «Про місцеві вибори»;

- вийти за межі позовних вимог у випадку необхідності повного захисту прав та інтересів позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2018 року справу передано до Київського апеляційного адміністративного суду.

Перевіривши подану позовну заяву та її матеріали, суд прийшов до висновку, що остання підлягає передачі до іншого суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність виборчих комісій, комісій з референдуму, членів цих комісій мають суб'єкти відповідного виборчого процесу (крім виборчої комісії), а також ініціативна група референдуму, інші суб'єкти ініціювання референдуму.

Відповідно до ч.2 ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України, виборець, учасник всеукраїнського референдуму (громадянин України, який має право голосу у відповідних виборах або референдумі) може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій, якщо такі рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо порушують його виборчі права або інтереси щодо участі у виборчому процесі чи процесі референдуму.

Згідно із ч.3 ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Верховного Суду. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії, прийняті у межах виборчого процесу, оскаржуються до Київського апеляційного адміністративного суду.

Отже, судовому захисту саме в порядку ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають лише виборчі права, свободи та інтереси виборців, якими, у свою чергу, слід вважати права та інтереси особи щодо участі у виборчому процесі: право голосу на відповідних виборах, участь у роботі виборчих комісій як членів цих комісій, у проведенні передвиборної агітації, здійснення спостереження за виборами та інших заходів у порядку, визначеному законами України.

Пунктом 6 ч.1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Пов'язаність правовідносин з виборчим процесом полягає в тому, щоб ці правовідносини виникли в межах виборчого процесу й стосувалися підготовки та проведення виборів.

Спори, які виникли поза межами виборчого процесу або не стосуються виборчого процесу (проведення та підготовки виборів), не належать до виборчих спорів у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому визначення судової юрисдикції таких спорів та їх розгляд здійснюється в загальному порядку.

Положеннями цієї норми визначено основні складові виборчого спору, за якими спір повинен виникнути під час виборчого процесу, та правовідносини, в яких виник цей спір, повинні бути пов'язані з виборчим процесом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеві вибори», виборчий процес місцевих виборів - це здійснення суб'єктами виборчого процесу відповідних місцевих виборів, визначеними у статті 12 цього Закону, виборчих процедур, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про місцеві вибори», виборчий процес включає такі етапи: 1) утворення одномандатних, територіальних виборчих округів; 2) утворення (у разі необхідності), формування складу територіальних виборчих комісій, утворення дільничних виборчих комісій; 3) складання списків виборців, їх перевірка та уточнення; 4) висування та реєстрація кандидатів; 5) проведення передвиборної агітації; 6) голосування у день виборів; 7) підрахунок голосів виборців, установлення підсумків голосування і результатів місцевих виборів.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про місцеві вибори», виборчий процес завершується через 15 днів після дня офіційного оприлюднення результатів місцевих виборів у порядку, передбаченому цим Законом.

Сторонами не заперечується, що результати місцевих виборів Таїровського селищного голови установлено протоколом Таїровської селищної виборчої комісії Овідіопольського району Одеської області від 31 грудня 2017 року.

Отже, виборчий процес з виборів Таїровського селищного голови завершився.

Таким чином, даний спір стосується бездіяльності Центральної виборчої комісії поза межами виборчого процесу.

Так, враховуючи приписи ч. 2 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо рішення, дії або бездіяльність цієї комісії (за винятком рішень, дій чи бездіяльності щодо встановлення результатів виборів) прийняті (вчинені) Центральної виборчої комісії за межами виборчого процесу або не пов'язані з ним, то такі справи підсудні окружному адміністративному суду.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

З огляду на вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний адміністративний суд не є «судом встановленим законом» для розгляду справи щодо оскарження бездіяльності Центральної виборчої комісії поза межами виборчого процесу.

Враховуючи викладене, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не може розглядатися адміністративним судом за правилами, встановленими ст. 273 Кодексу адміністративного судочинства України, і повинна вирішуватися за загальними правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі надходження такої справи до Київського апеляційного адміністративного суду справа передається ухвалою цього суду на розгляд іншого адміністративного суду, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії передається до Окружного адміністративного суду міста Києва для розгляду за загальними правилами, встановленими Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 4,19, 20, 22, 29, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центральної виборчої комісії про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії - передати на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддями.

Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано суддями 27.07.2018

Суддя-доповідач Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

Н.М. Літвіна