Справа № 826/3550/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/3550/17 Головуючий у 1-й інстанції: Юзькова О.Л. Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Мельничука В.П., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року

у справі №826/3550/17 (розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження)

за позовом ОСОБА_3

до відповідача Головного управління Національної поліції у місті Києві

про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві, в якому просив:

- визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність відповідача від 06 лютого 2017 року, вих. №п/31/125/30/012017 про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України па 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку та умов Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року;

- зобов'язати відповідача прийняти законне рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України на 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за№163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача кошти у сумі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень, завданої його незаконним рішенням, дією та бездіяльністю, за надання правової допомоги;

- повернути позивачу грошові кошти сплачені як судовий збір за подання адміністративного позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції у місті Києві у відмові ОСОБА_3 в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України па 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку та умов Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року № 4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за №163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року. Зобов'язано Головне управління Національної поліції у місті Києві призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України на 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за№163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року. Стягнуто з Головного управління Національної поліції у місті Києві на корить ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1596,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення відповідача прийнято відповідно до вимог діючого законодавства та у спосіб встановлений законом. Також зазначено, що інвалідність була встановлена позивачу у 2005 році, та він мав право на її отримання через страхову компанію «Оранта».

Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права та ненаданням позивачем повного пакету оригіналів документів для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволенні позову з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 01.10.1989 року до 28.07.2016 року на різних посадах.

Постановою Військово-лікарської комісії ГУ МВС в Київській області Відділу охорони здоров'я від 13 січня 2005 оку № 7 позивачу було встановлено інвалідність ІІ групи - захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Витягом із акту огляду МСЕК № 233042 від 04.02.2005 року ОСОБА_3 було присвоєно ІІ групу інвалідності довічно. Причина інвалідності зазначена: захворювання, пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи в період проходження служби в ОВС.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 178 Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» від 14.07.2016 року позивачу встановлено захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 666 о/с від 28.07.2016 підполковника поліції ОСОБА_3 (Н-924783) начальника штабу батальйону супроводження Головного управління звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 (через хворобу) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

24 січня 2017 року ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку після звільнення звернувся із заявою (в довільній формі) про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги до Головного управління національної поліції у м. Києві в порядку п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки йому було встановлено інвалідність внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у місті Києві № П/31/125/30/012017 від 06.02.2017 ОСОБА_3 було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що оскільки ІІ група інвалідності була встановлена ОСОБА_3 в 2005 році, немає ніякого відношення до служби в поліції. Також, у вказаному листі було вказано, що одноразову грошову допомогу за встановлення групи інвалідності в 2005 році позивач міг би отримати при оформленні відповідних документів через страхову компанію «Оранта», яка проводила на той час такі виплати працівникам поліції. Також відповідач вважав, що позивач звернувся з заявою в порядку звернення громадян.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, а рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги протиправним ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, прийшов до висновку про необґрунтованість дій відповідача щодо немотивованої відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як колишньому поліцейському який має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції та зобов'язав відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу. Водночас в частині позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу відмовлено, з огляду на недоведеність зазначених витрат.

Однак колегія суддів не може повною мірою погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

У зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» 16.09.2015 Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Нормами ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 97 Закон України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: п. 4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі №554/155/17 та постанові від 17.07.2018 у справі №.357/13170/16-а.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 24 січня 2017 року ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку після звільнення звернувся із заявою (в довільній формі) про призначення і виплату йому одноразової грошової допомоги до Головного управління національної поліції у м. Києві в порядку п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки йому було встановлено інвалідність внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої частини в наявності у позивача права на звернення з заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установлення йому інвалідності, по причині захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в ОВС та відповідної протиправної бездіяльності у відмові в призначені та виплати одноразової грошової допомоги.

Водночас приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як колишньому поліцейському, який має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Як вбачається з матеріалів справи та було зазначено представником відповідача в судовому засіданні, право на звернення з заявою про отримання позивачем одноразової грошової допомоги не заперечувалось, проте було вказано про необхідність дотримання порядку подання документів позивачем у відповідній формі. Крім того зазначено про передчасність висновку суду першої інстанції про призначення і виплату зазначеної допомоги з огляду на дискреційність повноважень органів поліції призначати та виплачувати таку допомогу відповідній категорії осіб.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги, судом не враховано, що дане питання відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду справа №695/102/17 від 27 лютого 2018 року.

Згідно нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідача, колегія суддів вважає, що для належного захисту порушеного права позивача в наведеній частині слід зобов'язати Головне управління Національної поліції в м. Києві розглянути заяву ОСОБА_3 про виплату одноразової грошової допомоги згідно вимог Порядку № 4 .

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу та ухваленням в цій частині нового рішення про зобов'язання відповідача розглянути заяву про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги як колишньому поліцейському, який має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в поліції відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню в частині позову з ухваленням в цій частині нового рішення.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням в цій частині нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року - скасувати в частині задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Головне управління Національної поліції у місті Києві призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу, як колишньому поліцейському, який має II групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", у розмірі 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного Законом "Про державний бюджет України на 2017 рік", на січень 2017 року (1600 грн.), у сумі 144000 гривень, у порядку Наказу МВС України "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" від 11 січня 2016 року №4, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за№163/28293, із змінами та доповненнями, станом на 07 жовтня 2016 року.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов'язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути заяву про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги як колишньому поліцейському, який має ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби в поліції відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №4 від 11.01.2016.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: В.П. Мельничук

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2018 року.