Справа № 826/5233/18
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5233/18 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Літвіної Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Київського учбово-виробничого підприємства № 3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, рішень, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Київське учбово-виробниче підприємство № 3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про зупинення підготовчих та будівельних робіт» від 15 березня 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати припис Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил" від 15 березня 2018 року;

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» від 16 березня 2018 року №21;

- визнати протиправними дії та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт» від 16 березня 2018 року №21-Д.

- зобов'язати Державну архітектурно-будівельну інспекцію України включити до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, запис про дозвіл на виконання будівельних робіт від 30.12.2014 №ІУ 78 на об'єкт "Будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенський узвіз, 28-30 у Подільському районі м. Києва".

02 травня 2018 позивачем до суду першої інстанції подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Державної архітектурно-будівельної інспекцій Українки від 15.03.2018 «Про зупинення підготовчих та будівельних робіт», виданий Київському учбово-виробничому підприємству № 3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС); припису Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 15 березня 2018 року «Про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил», виданий Київському учбово-виробничому підприємству № 3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС); рішення головного інспектора будівельного нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України Ткачука О.А. від 16.03.2018 № 21 «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт»; Наказу першого заступника голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Філончука В.В. від 16.03.2018 № 21-Д «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року клопотання про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що зупиненням дії приписів та рішення суди дозволили виконувати будівельні роботи з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано положеннями ст.ст.150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання судового рішення і спрямоване на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень. Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.ч.1 та 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. При цьому, положеннями ч.2 ст.150 КАС України в якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову передбачено наступні:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що13 березня 2018 року, за результатами проведеної перевірки, головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органу державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту ДАБІ у місті Києві складено Акт.

15 березня 2018 року, на підставі вказаного Акту перевірки, інспектором Департаменту ДАБІ у м. Києві по відношенню до Київського учбово-виробничого підприємства №3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС) (УВП-3 УТОС), винесено наступні акти індивідуальної дії, а саме:

- припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил з вимогою усунути допущені порушення у термін до 16.04.2018 року;

- припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт з вимогою зупинити з 15.03.2018 виконання будівельних робіт на Об'єкті будівництва.

Разом з цим, рішенням ДАБІ № 21 від 16.03.2018 анульовано дозвіл на виконання будівельних робіт від 30.12.2014 №ІУ 78 "Будівництво житлового будинку з об'єктами соціально-культурного призначення та підземним паркінгом по вул. Вознесенській узвіз 28-30 в Подільському районі м. Києва", замовник Київське учбово-виробниче підприємство № 3 (УВП-3) Українського товариства сліпих (УТОС); та в цей же день, 16.03.2018 року, на підставі вищевказаного рішення, наказом ДАБІ №21-Д «Про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт», наказано вважати анульованим дозвіл на виконання будівельних робіт від 30.12.2014 №ІУ 78 та виключити дані про видачу зазначеного дозволу з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правомірність вказаних актів індивідуальної дії, має бути перевірена під час розгляду справи, а до набрання рішенням по справі законної сили, господарська діяльність позивача фактично є зупиненою.

Таким чином, дія оскаржуваних рішень призводить до неможливості продовження здійснення господарської діяльності, підстави для прийняття таких рішень є спірними, що може завдати позивачеві значних матеріальних збитків. У свою чергу, можливе задоволення позовних вимог призведе до того, що для відновлення прав, свобод та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також колегія суддів вважає, що таке вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Крім того, застосуванням заходів забезпечення позову бути не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При цьому суд враховує, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити із дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення. Забезпечення позову у вищезазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Співмірність вжиття заходів забезпечення позову відображено у практиці Європейського Суду з Прав Людини у своїй судовій практиці визнає можливість застосування попереднього заходу, такого як судова заборона (справа «Verlagsgruppe News Gmbh проти Австрії» та «Libert проти Бельгії»).

У справі «Мікалефф проти Мальти» Суд визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа «Меркіка та інші пороти Мальти»).

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а невжиття таких заходів у разі задоволення позову призведе до необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав позивача, суд вважає, що клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову у даній справі підлягає задоволенню.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку щодо задоволення клопотання про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв'язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись .ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2018 року.