Справа № 334/2358/17(2-а/334/337/17)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 серпня 2017 рокусправа № 334/2358/17(2-а/334/337/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронової С.В.

судді: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИЛА:

12.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Запорізької митниці державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування постанови в справі про порушення митних правил. В позові зазначила, що 21 березня 2017 року Запорізькою митницею ДФС України було винесено постанову в справі про порушення митних правил №0034/112030000/17. Зазначеною постановою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 23 172,33 грн.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції та не спростування у ході розгляду справи відсутності у позивача мети здійснення правопорушення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 10.02.2017 року посадовою особою Запорізької митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил №0034/112030000/17 відносно ОСОБА_1.

08.02.2017 ОСОБА_1 на підставі договору доручення ВБ-009 від 03.02.2014 р. з ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» була подана митна декларація №112030000/2017/001947, яка містила інформацію про країну походження товару «Німеччина», щодо якої встановлено ввізне пільгове мито. Підтвердження країни проходження було зазначено документ №05-02/17 від 06.02.2017.

Після вимоги надати оригінали документів які зазначено у гр..44, було встановлено, що на момент подання митної декларації до митного оформлення, відсутній оригінал документа який підтверджує країни походження №05-02/17 від 06.02.2017. Крім того у документі код 3000 (інвойс виробника) №891359 від 03.02.2017 стосовно першого товару зазначено країну походження «Німеччина», до другого товару зазначено - «не європейського походження». Відсутність підтвердження преференційної країни походження по першому товару не призвело до збільшення мита (повна ставка 5%, пільгова ставка 5%), по другому товару призвела до збільшення мита з 0% до 10%. Сума несплачених митних платежів склала 7724,11 грн.

ОСОБА_1 надала свої пояснення, в яких посилалась, що інформаціяпро країну походження була отримана з інвойсу продавця №05-02/17 від 06.02.2017 року та інвойсу вантажовідправника №891359 від 03.02.2017 року в яких була зазначена країна походження товару «Німеччина». Ці інвойси були отримані позивачем попередньо від ТОВ НВП «Дніпроенергосталь» в електронному вигляді, без огляду оригіналів. Тому вона вважає, що не мала намірів зменшення митних платежів. Після отримання картки відмови, нею було подано нову митну декларацію із зазначенням країни «не європейського походження», та здійснено митне оформлення товару, сплачено всі митні платежі, уже без врахування пільгової ставки.

За результатами перевірки митної декларації №112030000/2017/001947 поданої ОСОБА_1 08.02.2017 було видана картка відмови у прийнятті митної декларації №112030000/2017/00017.

21.03.2017 р. справа про порушення митних правил за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, була розглянута у присутності ОСОБА_1 .

21 березня 2017 року була винесена постанова Державної фіскальної служби в справі про порушення митних правил №0034/112030000/17, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та на ОСОБА_1 був накладений штраф у розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів, що скала 23172,33 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України винесена за умови вчинення позивачем відповідних дій, наявності в діях складу правопорушення, на підставі та в межах повноважень, наданих уповноваженій особі, у спосіб, що передбачені Конституцію України та чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари.

Також, відповідно до ст. 257 МК України, декларант зобов'язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, кількість, торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно УКТЗЕД.

Згідно п. 6 ст. 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно п. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ст. 23 МК України та «Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 № 1085/21397 за письмовим зверненням декларантів або уповноважених ними осіб органів доходів і зборів приймають попередні рішення щодо застосування окремих положень законодавства України з питань державної митної справи, зокрема і щодо класифікації товарів згідно з УКТЗЕД. Такі рішення видаються безкоштовно та є обов'язковими для виконання будь-яким органом доходів і зборів.

Вказана норма ст.. 23 МК України є правом позивача а не обов'язком яким позивач не скористався, а митним органом виявлена невідповідність з самостійно поданих документів декларантом.

Статтею 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність у випадку зазначення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова винесена відповідачем прийнята на підставі та в межах повноважень.

В межах доводів апеляційної скарги, підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України, судова колегія

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник