Справа № 818/1644/18
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2018 р. Справа № 818/1644/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Глазька С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Шостпродторг" до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Шостпродторг", звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області, в якій просить:
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач безпідставно включив до складу доходу кредиторську заборгованість, по якій минув строк позовної давності ще в 2013 році. Таким чином, граничний термін донарахування податкових зобовязань в 1095 днів закінчився в 2013 році, тобто, поза межами граничного терміну донарахування податкових зобовязань податковим органом та поза межами перевірки взагалі.
Також позивач зазначає, що відповідачем безпідставно встановлено дефектність документі, на підставі яких здійснено господарські операції між позивачем та ТОВ «ДАМІР ГРУП» і ТОВ «Ларсон ЮА», оскільки ТОВ «Шостпродторг» надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участі вказаних контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення платником податків законної мети їх здійснення.
Щодо останнього порушення, то позивач зазначає, що відповідач безпідставно встановив, що з каси підприємства без документального підтвердження виплачено ОСОБА_3 (директор) суму 8800,00 грн, оскільки вказані кошти були виплачені відповідно до авансового звіту та доданої до нього квитанції до прибуткового касового ордеру.
Ухвалою суду від 27.04.2018 відкрито провадження у справі за даною позовною заявою та призначено підготовче засідання на 17.05.2018 за правилами загального позовного провадження.
17.05.2018 у звязку з клопотанням представника відповідача про відкладення розгляду справи, судове засідання було відкладено до 31.05.2018.
Ухвалою суду від 31.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, надіслав на адресу суду відзив в якому зазначив, що в ході перевірки було встановлено не включення позивачем до складу доходу кредиторської заборгованості по якій минув строк позовної давності.
Також було встановлено дефектність документів, на підставі яких здійснено господарські операції між позивачем та ТОВ «ДАМІР ГРУП» і ТОВ «Ларсон ЮА», а тому неможливо, відповідно до позиції відповідача, підтвердити реальність здійснення господарських операції.
Іншим порушенням, встановленим відповідачем є те, що в ході перевірки було виявлено, що з каси підприємства без документального підтвердження виплачено ОСОБА_3 (директор) суму 8800,00 грн.
У звязку з чим, відповідачем було донараховано податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, окрім того застосований штраф за порушення готівкових операцій на підставі п. 6 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши пояснення сторін, обєктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, а також всебічно повно зясувавши всі фактичні обставини справи, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив наступне.
Судом встановлено, що з 11.12.2017 по 02.01.2018 було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Шостпродторг» з питань податкового законодавства за період з 01.10.2014 по 30.09.2017, валютного законодавства за період з 01.10.2014 по 30.09.2017, сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2014 по 30.09.2017.
За результатами вказаної перевірки був складений акт №114/18-28-14-01/36079756/3 від 10.01.2018, який отримано позивачем 10.01.2018 (далі по тексту -Акт).
Відповідно до вказаного Акта відповідачем були встановленні наступні порушення:
- п. 198.1, п.198.3 ст.198, п. 198.5, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено відємне значення різниці між сумою податкових зобовязань та податкового кредиту за вересень 2017 р. на загальну суму 197220 грн;
- п.п. 164.2.20 п.164.2 ст.164, п. 170.9 ст.170 Податкового кодексу України, в результаті чого не утримано і не перераховано податок на доходи фізичних осіб за період з 01.10.2014 по 30.09.2017 на загальну суму 1584,0 грн. в т.ч. за 2016 рік - 1584,00 грн.
На підставі наведеного вище Акта, відповідачем були прийнятті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:
Відповідно до змісту вищевказаного Акта та пояснень представника відповідача в судовому засіданні, оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийнятті у звязку з наступним.
При цьому, документального підтвердження щодо переривання перебігу строку позовної давності згідно ст. 264 Цивільного кодексу ТОВ «Шостпродторг» не надавав.
ТОВ «Шостпродторг», на запит контролюючого органу, листом від 08.01.2018 №08/01 надано пояснення та копію угоди про припинення зобов'язань у звязку з зарахуванням зустрічних вимог від 20.01.2011 з ДП ДАК «Хліб України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів», відповідно до якої сторони погодились виконати відповідні бухгалтерські проводки на дату підписання даної угоди. Проте, в бухгалтерському обліку ТОВ «Шостпродторг» станом на 30.09.2017 кредиторська заборгованість по ДП ДАК «Хліб України» «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» обліковується по рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками» в сумі 143089,50 грн.
Аналогічна ситуація склалась із з не включенням до складу доходу кредиторської заборгованості, по якій минув строк позовної давності, по ТОВ «Компанія «Маю право» (код 36946926), ПП «Квалитет» (код 33473612), ОСОБА_4. При цьому відповідач вважав безпідставним посилання позивача на той факт, що оскільки строк позовної давності сплинув у 2013 році, то і строк для проведення донарахування припадає на 2013 рік.
Однак, відповідач вважає, що оскільки дана заборгованість залишалась обліковуватись в бухгалтерському обліку підприємства і у перевіряємому періоді за даними Акта перевірки, то відповідно і включення суми до складу доходу здійснювалось за перевіряємий період.
Суд, задовольняючи позовні вимоги у цій частині, свою позицію обґрунтовує наступним.
В Акті перевірки зазначено, що угодою від 20.01.2011 між ТОВ «Шостпродторг» та ДП «ДАК «Хліб України «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» (код00955911) припинено зобовязання на суму 143089,50 грн шляхом зарахуванням зустрічних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», права і обовязки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Отже, відповідно до первинних документів, кредиторська заборгованість перед ДП «ДАК «Хліб України «Кролевецький комбінат хлібопродуктів» не повинна бути відображена в бухгалтерському обліку у звязку з її відсутністю.
Відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п. 44.3. ст.. 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи.
Заборгованість по зобовязанням з ОСОБА_4 на суму 2380,00 грн виникла по договору №Ф1 на надання послуг з фасування борошна від 15.09.2009, за яким надано послуги за актом №2 від 03.01.2010.
Таким чином, по всім наведеним вище зобовязанням, граничний термін донарахування податкових зобовязань в 1095 днів закінчився в 2013 році, тобто, поза межами граничного терміну донарахування податкових зобовязань податковим органом, та поза межами перевірки взагалі.
Відтак, дата, на яку у підприємства виникав обовязок відображення зазначених сум у складі доходу, знаходиться взагалі поза межами перевірки та граничного строку визначення податкових зобовязань 1095 днів, що встановлено п. п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України.
Під час проведення перевірки позивача контролюючим органом також були виявлені порушення пп.134.1 п.134.1 ст.134, п.п. «а» п.198.1. п.198.3, п. 198.5, п.198.6 ст.198 ПК України, п. 6 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, ст. 1, ст. 4, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, ТОВ «Шостпродторг» завищено витрати та податковий кредит у зв'язку з не встановленням реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Ларсон ЮА» та ТОВ «ДАМІР ГРУП».
Відповідач зазначає, що ТОВ «Шостпродторг» на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2016 №1131, укладеного з ТОВ «Ларсон ЮА», придбавалася пшениця.
На перевірку були надані наступні документи первинного бухгалтерського обліку: рахунок №15/08-1 від 15.08.2016 на оплату за товар на суму 937500,00 грн, в т.ч. ПДВ - 156250,00 грн, накладна №155 від 21.08.2016 на відпуск пшениці 2 кл. 250 тонн по ціні 3125.00 грн без ПДВ на суму всього без ПДВ 781250,00 грн, ПДВ 20% 156250,00 грн, загальна сума з ПДВ 937500,00 грн, товарно-транспортні накладні на перевезення пшениці.
ТОВ «Ларсон ЮА» у 3 кварталі 2016 року не подавав податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, із сум утриманого з них податку (ф. 1ДФ) та взагалі не звітував щодо найманих працівників. Декларації по податку на прибуток до ДПІ не подавались.
Також, відповідач зазначає, що за результатами проведеного аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ «Ларсон ЮА» виписано на адресу ТОВ «Шостпродторг» податкові накладні 17.08.2016 щодо реалізації пшениці на загальну суму ПДВ 156250 грн. У свою чергу ТОВ «Ларсон ЮА» у липні 2016 року пшениця не придбавалась.
ТОВ «Ларсон ЮА» подано звітність по ПДВ за липень-серпень 2016 року, в подальшому звітність відсутня.
Крім того, відповідно до інформації оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області ТОВ «Ларсон ЮА» входить до складу «конвертаційного центру».
Щодо правовідносин позивача з іншим контрагентом ТОВ «ДАМІР ГРУП», то відповідач зазначає, що ТОВ «Шостпродторг» на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2016 №1151, укладеного з ТОВ «ДАМІР ГРУП», придбавалася пшениця.
На перевірку були надані наступні документи первинного бухгалтерського обліку:
- товарно-транспортні накладні на перевезення пшениці.
Відповідач зазначає, що ТОВ «ДАМІР ГРУП» у 4 кварталі 2016 року не подавав податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, із сум утриманого з них податку (ф. 1ДФ) та взагалі не звітував, щодо найманих працівників, декларації по податку на прибуток до ДПІ не подавались. Згідно бази даних архіву електронної звітності ТОВ «ДАМІР ГРУП» придбання пшениці не здійснювало.
ТОВ «ДАМІР ГРУП» подано звітність по ПДВ за жовтень 2016 року, яка визнана «до відома», в подальшому звітність відсутня.
Крім того, відповідно до інформації оперативного управління ГУ ДФС у Сумській області ТОВ «ДАМІР ГРУП» входить до складу «конвертаційного центру».
У звязку з вищевикладеним, відповідачем встановлено дефектність документів, на підставі яких здійснено господарські операції між позивачем та ТОВ «ДАМІР ГРУП» і ТОВ «Ларсон ЮА», а тому, на думку відповідача, неможливо підтвердити реальність здійснення господарських операцій (а.с.25).
У вищевказаній частині позовних вимог суд вважає доводи відповідача необґрунтованими у звязку з наступним.
У відповідності до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу податкова накладна, належним чином складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг, є для покупця таких товарів/ послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Таким чином, єдиною підставою для формування податкового кредиту за приписами Кодексу є саме належним чином складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна.
Будь-яких порушень діючого законодавства щодо п. 198.5 ст. 198 щодо не відображення податкових зобов'язань, у звязку з використанням товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, акт перевірки не місить.
Факт реальності здійснення господарської діяльності у повному обсязі досліджено перевіркою та жодних порушень до включення їх до складу витрат не встановлено, а саме:
витрати на перевезення придбаного зерна до місця його переробки, які включені до складу витрат, реальність здійснення яких підтверджено товарно-транспортними накладними, актами виконаних робіт та договорами перевезення вантажів;
витрати на переробку та зберігання зерна ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», що підтверджуються договорами, спеціалізованими формами зернового складу - аналіз ордерами;
порушень у складі доходів від продажу борошна, що вироблене з придбаного зерна, перевіркою не встановлено.
Суд вважає, що ГУ ДФС у Сумській області, без достатнього та належного обґрунтування, визнало правочини між ТОВ «Шостпродторг» та ТОВ «Ларсон ЮА» і ТОВ «Дамір Груп» такими, що укладені без мети реального настання правових наслідків.
Крім того, як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, визнаючи первинні документі по вищевказаним спірним угодам «дефектними», відповідач повністю погоджується з відповідністю їх форми та змісту вимогам чинного законодавства, а вказаний висновок був зроблений відповідачем виключно увязку з тим, що контрагенти позивача на підставі здійсненого аналізу не могли фактично продати та поставити пшеницю позивачеві.
Враховуючи те, що ТОВ «Шостпродторг» надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій за участі контрагентів, які фактично підтверджують реальне здійснення правочинів і досягнення платником податків законної мети їх здійснення придбання на підставі цивільно-правових угод товарів/робіт/послуг для здійснення господарської статутної діяльності, направленої на отримання прибутку та реальне використання товарів/робіт/послуг в господарській діяльності, тому ТОВ «Шостпродторг» правомірно сформовано податковий кредит на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій з вищезазначеними контрагентами.
Зазначена позиція узгоджується і з практикою Європейського Суду з прав людини.
Так, у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява №3991/03), Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.09р. в пункті 71 зазначив, що платник податку не повинен нести відповідальності за наслідки невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також пеню. На думку суду, такі вимоги стали б надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Іншим порушенням, встановленим відповідачем у ході перевірки, є те, що з каси підприємства без документального підтвердження виплачена ОСОБА_3 (директор) сума 8800,00 грн.
У звязку з чим, відповідачем було донараховано податок з доходів фізичних осіб на суму 1584,00 грн та військовий збір на суму 132,00 грн, і, крім того, застосований штраф за порушення готівкових операцій на підставі п. 6 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».
Позивач, заперечуючи факт наявності вказаних порушень, зазначає, що вищевказані кошти були виплачені на підставі авансового звіту №13 від 02.12.2016 щодо господарських витрат на оплату транспортних послуг від ФОП ОСОБА_5 за квитанціями до прибуткових касових ордерів від 02.12.2016.
Суд вважає вимоги позивача в цій частині необґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню, у звязку з наступним.
Перевіркою встановлено, що додана до авансового звіту ОСОБА_3 від 02.12.2016 за №13 квитанція да прибуткового касового ордеру від 02.12.2016 на загальну суму 8800,00 грн, яка видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 не є належним доказом оплати (сплати) за надані транспортні послуги (не приймаються як розрахункові), оскільки Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (яка діяла на час відповідних розрахунків) не передбачено можливості їх складання підприємцями, що також підтверджується приписами статті 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Пунктом 2.11 Положення №637 визначено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження здійснюється відповідно до законодавства України.
Одночасно видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.
Порядок складання звіту про використання коштів та його форма затверджена наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 року за №841 «Про затвердження форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання», що набрав чинності 06.11.2015 (далі за текстом - Порядок №841).
Згідно пункту 3 Порядку №841 звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (далі - Звіт), подається до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує таке відрядження або завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок податкового агента платника податку, що надав кошти під звіт. За наявності надміру витрачених коштів така сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або при поданні зазначеного Звіту.
З наведених норм вбачається, що працівник, який отримав кошти на відрядження або під звіт, має у встановлений термін після такого відрядження чи виконання дій, для яких отримано кошти, подати звіт встановленої форми, витрати мають бути підтверджені належним чином складеними розрахунковими документами.
Відповідно до пунктів 3.1 та 3.2 глави 3 Положення №637 касові операції оформлюються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу товарів, надання послуг отримання (повернення) готівкових коштів.
Згідно пункту 1.2 глави 1 Положення №637 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Як встановлено судом, квитанція до прибуткового касового ордеру підписана невідомою особою «Головним бухгалтером» без зазначення прізвища, тоді як, відповідно до даних відповідача, ФОП ОСОБА_5 не має головного бухгалтера. Крім того, не зазначені і підстави видачі вказаної квитанції.
У звязку з викладеним, на переконання суду, вказаний розрахунковий документ не може підтверджувати факт сплату та отримання коштів.
Абзацом 6 статті 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів. - у розмірі сплачених коштів.
Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача у даній частині є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У звязку з викладеним, на користь позивача частково підлягає відшкодуванню сплачений ним судовий збір у розмірі 6960,32 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Шостпродторг" до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено і підписано 26.07.2018.

Суддя С.М. Глазько