Справа № 813/394/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/394/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Михайловича А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу №199 від 18.01.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Бориславського ВП Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року за №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Відповідно до пункту 2.5 даної Інструкції, листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі. Проте, відповідачем при винесенні висновку за результатами проведеного службового розслідування щодо нього не було враховано, те що ОСОБА_1 13.12.2017 року був тимчасово непрацездатний, згідно листка непрацездатності (серія АДП №026350). Позивач зазначає, що ні у висновку службового розслідування, ні в оскаржуваному наказі не зазначено, який нормативний документ порушив ОСОБА_1, якщо під час перебування лікарняному, не перебуваючи на службі ним було вжито невелику кількість алкоголю в лікувальних цілях, і тим самим не вбачає в своїх діях наслідків вчинення проступку та відсутність завданої шкоди. Зазначені у наказі положення нормативних актів торкаються виключно посадової особи поліції під час перебування її на службі та при виконанні службових відносин. Таким чином, позивач вважає, що застосоване щодо нього дисциплінарне стягнення є необгрунтованим та таким, яке застосоване без врахування обставин, визначених законом, а тим самим суперечить статті 14 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою суду від 01.02.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху.

Згідно ухвали суду від 12.02.2018 року, відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

25.04.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 03.05.2018 року постановлено перейти із спрощеного провадження в загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

11.07.2018 року позивач через канцелярію суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. №21465 від 11.07.2018 року).

Ухвалою суду від 12.07.2018 року повернуто ОСОБА_1 заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Згідно ухвали суду від 19.07.2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та наданих поясненнях в судовому засіданні.

Відповідач позов не визнав, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Представник відповідача подав відзив на позов від 25.04.2018 року за вх. №11982. Вважає, що видаючи оскаржуваний наказ №199 від 18.01.2018 року, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб чітко визначений Дисциплінарним статутом. Зазначає, що суть порушення службової дисципліни майора поліції ОСОБА_1 зводиться до грубого порушення основних обов'язків поліцейського, передбачених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію». Зокрема, позиція відповідача зводиться до того, що відповідно до ст.8 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого 22.02.2006 року №3460-IV, ОСОБА_1 несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни у підпорядкованому підрозділі і повинен постійно його контролювати, а також зобов'язаний бути прикладом у дотриманні службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги поліцейського, статутів наказів, норм моралі, професійної та службової етики і як працівник поліції, будучи зобов'язаним, відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Представник відповідача наполягає на тому, що службове розслідування відносно позивача проведено на законних підставах, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС №230 від 12.03.2013 року, повно та об'єктивно, у строк, визначений чинним законодавством, що підтверджує письмовий доказ у формі висновку службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП у Львівській області 09.01.2018 року.

Дослідивши доводи позову, відзив на нього, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 08.08.2000 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України, а з 10.02.2017 року -працював на посаді заступника начальника Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. Наказом ГУ Національної поліції у Львівській області від 18.01.2018 року №199 на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, за грубе порушення службової дисципліни, основних обов'язків поліцейського, передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції та присяги поліцейського, вимог п.3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось у перебуванні в службовому приміщенні відділення поліції у стані алкогольного сп'яніння.

Підставою для прийняття оспорюваного наказу слугував висновок службового розслідування від 09.01.2018 року, затверджений 09.01.2018 року, яким встановлено, що 13.12.2017 року заступником відповідального від керівництва ГУНП у Львівській області підполковником поліції ОСОБА_5 та співробітниками ВІОС УКЗ ГУНП під час перевірки, згідно з планом-завдання, організації службової дисципліни у Бориславському відділенні поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, у службовому кабінеті був виявлений ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заступник начальника Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, майор поліції, який перебував на службі із ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: почервоніння шкіри, почервоніння очей, характерний запах алкоголю з порожнини рота. При проходженні огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810 Drager» у присутності начальника Бориславського ВП підполковника поліції ОСОБА_6 у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп'яніння - 1,44 проміле. Процедура проходження зазначеного огляду була зафіксована на відеокамеру. Щодо проведення даної процедури огляду ОСОБА_1 не заперечував, про що свідчить розписка про його згоду із результатом проведеного тесту.

При проведенні службового розслідування старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_7, на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 14.12.2017 року за №4063, за фактом грубого порушення службової дисципліни заступником начальника Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_1 були відібрані пояснення, а саме: у начальника Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області підполковника поліції ОСОБА_6, дільничного терапевта Бориславської ЦМЛ ОСОБА_8

Судом встановлено та представником відповідача не заперечується, що у позивача наявний листок непрацездатності, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звільнений від роботи з 13.12.2017 року. З цього приводу ним були надані пояснення від 27.12.2017 року в ході службового розслідування.

Крім того, на запит від 27.12.2017 року за №17881/44/01-17 начальника Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області полковника поліції ОСОБА_9,. головний лікар Центральної міської лікарні м.Борислава ОСОБА_10 надав відповідь від 27.12.2017 року за №1284/01, якою повідомив, що гр.ОСОБА_1 звернувся 13.12.2017 року до лікаря - терапевта поліклінічного відділення ЦМЛ м.Борислава ОСОБА_8, яка проводила прийом хворих з 12:00 год. до 15:00 год. Діагноз: гіпертонічна хвороба. З 13.12.2017 року по 27.12.2017 року ОСОБА_1 перебував на листку непрацездатності.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 та п.2 ч.1 ст.19 КАС України, спори з приводу проходження публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів. Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень і є одним із різновидів публічної служби. Отже, цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Згідно статті 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Стаття 18 Закону №580-VIII визначає основні обов'язки поліцейського. Зокрема, поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України , законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року №1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Частина перша статті 19 Закону №580-VIII визначає види відповідальності поліцейських. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону № 580-VIII ).

Згідно з пунктом 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23.12.2015 року №901-VIII визначено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., №29, ст.245 із наступними змінами, далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою службової дисципліни.

Згідно з частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: - дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; - захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; - дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; - у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; - стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; - постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; - сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; - з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; - берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень.

На осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту передбачено порядок накладання дисциплінарних стягнень.

Згідно з частинами першою та другою цієї статті, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (ч.ч.4, 5 ст.14 Дисциплінарного статуту ).

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу (ч.ч.6, 7 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Згідно ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ч.15 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція №230).

Пункт 1.2. Інструкція №230 визначає службове розслідування як комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року за №455 визначає порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі (далі - Інструкція №455).

Відповідно до п.1.1. Інструкції №455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Листок непрацездатності видається: громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах (пункт 1.3.1 Інструкції №455).

Видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред'явлені паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров'я незалежно від форми власності. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній картці амбулаторного чи стаціонарного хворого з обгрунтуванням тимчасової непрацездатності (пункти 1.6, 1.7 Інструкції №455).

Згідно п.2.2 Інструкції №455, при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікар амбулаторно-полікнічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.

Листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі (пункт 2.5 Інструкції №455).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 під час дачі показань зазначив, що він на робочому місці не перебував, приймав участь у засіданні районної ради. Інформацію про перебування ОСОБА_1 на лікарняному отримав після повернення із наради, про погане самопочуття позивача його було доведено до відома. Станом на 13.12.2017 року ОСОБА_1 не отримував від нього особисто жодних завдань по роботі. Свідок також повідомив, що у листку стройової записки значиться одна особа на лікарняному, однак із пам'яті не пригадує, проте припускає, що це був ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні стверджує, що при проведенні перевірки, запрошений у чергову частину ОСОБА_1 прибув (однак не повідомив, що перебував на лікарняному) у цивільній формі одягу з ознаками алкогольного сп'яніння. Свідок також вказав, що йому не було відомо чи знаходився ОСОБА_1 у робочому приміщенні. Окрім того, Свідок ОСОБА_5 наголосив, що ні актом, ні протоколом, а також за присутності свідків не зафіксовано перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, окрім як «Drager», який застосовується лише до водіїв транспортних засобів і не є належним доказом, що свідчить про стан алкогольного сп'яніння особи.

При прийнятті рішення суд керується такими міркуваннями та мотивами:

ОСОБА_1, майора поліції, заступника начальника Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області, перебуваючи на амбулаторному лікуванні 13.12.2017 року, про що свідчить наявний у матеріалах справи листок непрацездатності, о 16:30 год. заступником відповідального від керівництва ГУНП у Львівській області підполковником поліції ОСОБА_5 спільно з працівниками ВІОС УКЗ ГУНП було виявлено на вулиці біля Бориславського ВП з ознаками алкогольного сп'яніння.

Вказаними перевіряючими працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти тест на стан сп'яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810 Drager» у присутності начальника Бориславського ВП підполковника поліції ОСОБА_6 У ОСОБА_1 було встановлено стан алкогольного сп'яніння - 1,44 проміле. Позивач у позовній заяві, у поясненнях, які були надані від 27.12.2017 року під час службового розслідування даний факт не заперечував. ОСОБА_1 зазначав, що цього ж дня близько 12:00 год., а саме 13.12.2017 року він звернувся до лікаря-терапевта поліклінічного відділення Центральної міської лікарні м.Борислава ОСОБА_8, яка відкрила на нього листок непрацездатності з діагнозом - «хронічний бронхіт, в стадії загострення, гіпертонічний криз, гіпертонічна хвороба». Як вбачається з пояснень лікаря в матеріалах службового розслідування, громадянин ОСОБА_1 13.12.2017 року звертався зі скаргами на стан здоров'я під час прийому, який вона здійснювала з 12:00 по 15:00 год.

Також в ході проведення службового розслідування, а саме з пояснення начальника Бориславського ВП підполковника поліції ОСОБА_6, встановлено, що позивач, прибувши 13.12.2017 року на робоче місце під час проведення інструктажу скаржився на стан свого здоров'я. Крім того, ОСОБА_6 повідомив, що доручав ОСОБА_1 розгляд матеріалів ЄО Бориславського ВП та вхідну кореспонденцію 13.12.2017 року.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим та недоречним аргумент відповідача про те, що ОСОБА_1 13.12.2017 року о 16:30 год. перебував на службі при виконанні своїх службових обов'язків, оскільки протягом дня отримував доручення від начальника Бориславського ВП. З цього приводу, суд бере до уваги пояснення лікаря-терапевта ОСОБА_8, яка підтвердила, що прийом хворих здійснювала з 12:00 год. по 15:00 год., а ОСОБА_1 13.12.2017 року звертався зі скаргами на стан здоров'я під час прийому. Крім того, і як вже зазначено вище заступник начальника Бориславського ВП у поясненнях відобразив, що від позивача поступали скарги на стан його здоров'я. З огляду на досліджені судом матеріали справи, суд приходить до переконання, що до моменту визнання лікарем ОСОБА_1 тимчасово непрацездатним, останній перебував на службі при виконанні своїх обов'язків і тому правомірно отримував доручення та кореспонденцію від керівника.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що між позивачем та лікарем ОСОБА_8 можлива змова про підроблення документів щодо звернення за меддопомогою ОСОБА_1, а також перебування його на лікарняному 13.12.2017 року, оскільки дані твердження у встановленому законом порядку не доведенні та суду не надано доказів підробки листка непрацездатності серія АДП за №026350.

Що стосується тесту на стан сп'яніння, який був проведений працівниками мобільної групи ГУНП з контролю за дотриманням поліцейським службової дисципліни щодо ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6810 Drager», суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров'я України №1452/735 від 09.11.2015 року затверджено Інструкцію «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція №1452/735).

Пунктом 2 Інструкції №1452/735 передбачено, що огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров'я.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Розділу ІІ Інструкцією №1452/735, поліцейськими при огляді на стан сп'яніння використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. Перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до даних Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, розміщеного на офіційному сайті Міністерства охорони здоров'я України, технічний пристрій газоаналізатор «Drager Alcotest - 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України відповідно до свідоцтва №14455/2014, затвердженого Наказом Держлікслужби України від 29.12.2014 року №1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів».

З матеріалів службового розслідування та, зокрема, з результату тесту, вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння було проведено працівниками поліції за допомогою спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Drager Alcotest - 6810» №ARHK-0507, який, з наведених вище підстав, фактично не був дозволений до застосування Міністерством охорони здоров'я та Держспоживстандартом на день проведення огляду на стан сп'яніння 13.12.2017 року, а відтак, покази цього засобу не можуть вважатися допустимим доказом.

Отже, чинним законодавством визначений порядок притягнення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності. При цьому, відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд звертає увагу, що згідно з вимогами абзацу 10 статті 12 Дисциплінарного статуту при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - згідно листка непрацездатності - ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 13.12.2017 року, відповідачем суду не надано належних доказів, які б свідчили про перебування позивача в стані алкогольного сп'яніння в службовому приміщенні відділення поліції чи скоєння проступку з наслідками та завданою шкодою.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу частини другої статті 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідачем не доведено правомірність винесеного наказу №199 від 18.01.2018 року в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції на заступника Бориславського відділення поліції Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1.

Таким чином, на позивача неправомірно накладено дисциплінарне стягнення, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то судом питання щодо їх розподілу не вирішується, оскільки позивач, відповідно до положень частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору і такий ним не сплачувався.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №199 від 18.01.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Бориславського ВП Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1».

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 липня 2018 року.