Справа № 554/4756/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 11.07.2018 Справа № 554/4756/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 липня 2018 року Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення штрафу та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 14 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що 24 травня 2017 року на підставі ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122, 36 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що близько 19 год. 01 хв., 1 травня 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Миру, здійснюючи поворот праворуч на вулицю Небесної Сотні, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку і не предявив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на транспортний засіб, чим порушив вимоги пп. «б» п. 9.2 та пп. «а» і «б» п. 2.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правил), про що відповідачем 24 травня 2017 року була винесена постанова серії БР № 452524, яку в цей же день він отримав.

2. Заперечуючи факт вчинення інкримінованих йому порушень Правил, зазначив, що він їх не допускав, так як при здійсненні маневру повороту праворуч включав світловий покажчик повороту і не відмовляв працівнику патрульної поліції у наданні посвідчення на право керування автомобілем та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

3. Зі змістом вказаної постанови позивач не погоджується, вважаючи її протиправною, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

4. В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивача не визнав, зазначивши, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме не подав сигнал зовнішнім світловим покажчиком повороту відповідного напряму та не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушим вимоги п. 9.2 «б», 2.1 «а», «б» Правил.

Вищезазначену поставу позивач оскаржив. За результатами розгляду скарги було встановлено порушення вимог ст. 279 КУпАП та скасовано постанову серії АА № 157757 від 1 травня 2017 року, а справу направлено на новий розгляд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

24 травня 2017 року у приміщенні адміністративної будівлі УПП в Полтавській області ДПП інспектором Ніконенком О. В. повторно здійснено розгляд справи, в результаті чого ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Зазначає, що постанову серії БР № 452524 від 24 травня 2017 року винесено з урахуванням пояснень позивача та за участю його представника ОСОБА_3 Вказану постанову вважає правомірною.

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

5. 1 травня 2017 року о 19 год. позивач керував автомобілем НОМЕР_2.

Того ж дня інспектором винесено постанову серії АА № 157757 від 1 травня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 вищезазначену постанову скасовано, а справу направлено на новий розгляд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

6. Постановою серії БР № 452524 від 24 травня 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. Зі змісту постанови слідує, що позивач, рухаючись по вулиці Миру та здійснюючи поворот праворуч на вулицю Небесної Сотні, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку і не предявив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на транспортний засіб.

Оцінка аргументів та мотиви суду

7. В ході розгляду справи встановлено, що ділянка дороги, по якій рухався позивач, є головною дорогою, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, а також має незначне закруглення праворуч, до якого зліва примикає другорядна дорога, про що свідчать дорожні знаки, які містяться на ній, тобто являє собою «криву лінію в плані», рух по якій можливий тільки виходячи з її конфігурації і не може викликати в його учасників сумнівів у зміні його напрямку, оскільки це неможливо і є вочевидь зрозумілим для всіх. Примикання ж другорядної дороги зліва, навіть при наявності на ній транспортних засобів, які рухаються, не зобовязували позивача включати світловий покажчик повороту, оскільки ті відповідно до п. 16.11 Правил повинні дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

8. Отже, судом встановлено, що позивач не порушив вимог п. 16.11 Правил, яким встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

9. Суд констатує і це встановлено в ході розгляду справи в суді, що ділянка дороги, по якій рухався позивач, є закругленням, тобто зміною напрямку самої дороги в плані, а не зміною напрямку руху автомобілів, які по ній рухаються, що не зобовязує водіїв включати світлові покажчики поворотів при проїзді цього закруглення. Виходячи з цього, в діях позивача відсутні порушення вимог п. п. «б» п. 9.2 Правил, що йому інкримінується, оскільки він під час руху не перестроювався, не здійснював повороту та не розвертався, а продовжував рух відповідно до напрямку дороги, а тому і не повинен був включати світловий покажчик повороту.

10. При оцінці поведінки в даній дорожній ситуації позивача, суд враховує також його пояснення, що він не повинен був вмикати світловий покажчик повороту, оскільки продовжував рух відповідно до напрямку дороги.

11. На вимогу інспектора позивач пред'явив посвідчення водія та інші документи, що передбачені Правилами, розмістивши їх на панелі автомобіля, що чітко проглядається з переглянутого судом відеозапису порушення, наданого відповідачем, тобтио вимог пінктів 2.1 та 2.4 Правил він не порушив.

12. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

13. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

14. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

15. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, матеріали наданого відеозапису, суд зазначає, що відповідачем у визначеній законом процедурі не доведено факт вчинення позивачем інкримінованих йому порушень Правил. Так, докази, які б безперечно підтверджували факт вчинення позивачем інкримінованих йому порушень Правил в матеріалах справи відсутні.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

16. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

17. Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIIІ «Про національну поліцію».

18. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

18.1.Стаття 222. Органи Національної поліції

Органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 121, ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

18.2. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

18.3. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

18.4. Стаття 268. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

18.5. Стаття 280. Обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

19. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

19.1. Пункт 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

20. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

20.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

21. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

21.1. Пункт 24

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути наведені докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

22. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

24. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

25. Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

26. Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

27. Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

28. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

29. Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

30. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 3 КУпАП).

31. Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду безпечної дистанції або інтервалу розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

32. Частиною першою статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

33. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

34. Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

35. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення постанови відповідачем, як субєктом владних повноважень, не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, натомість матеріалами справи встановлено, що ним порушено право позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи, а тому постанова серії БР № 452524 від 24 травня 2017 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Постанову серії БР № 452524 від 24 травня 2017 року, винесену старшим інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м. Полтаві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати як протиправну, закривши провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко