Справа № 813/2212/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2212/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гавриляка Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 11028832 від 30.11.2017 року та податкове повідомлення-рішення № 0/1350 від 04.05.2018 року, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Львівській області, якими ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 податковий період у розмірі 6250,00 грн та за 2018 податковий період у розмірі 25000,00 грн. В обґрунтування позову покликається, зокрема, на те, вона не є суб'єктом оподаткування, оскільки автомобіль, що знаходиться у її власності, не є об'єктом оподаткування, бо його вартість менша, встановленої для об'єкта оподаткування згідно положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс).

Ухвалою від 04.06.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 09.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У поданому на позовну заяву відзиві відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що автомобіль позивача AUDI Q7, об'єм двигуна 2995 см.куб., рік випуску 2016, зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році та у 2018 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку. Зазначає, що оскільки даний автомобіль є об'єктом оподаткування, ГУ ДФС у Львівській області сформовано та вручено позивачу оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 04.05.2018 року № 0-1350 та податкове повідомлення-рішення від 30.11.2017 року № 11028832 є правомірними та складеними з урахуванням норм чинного податкового законодавства.

Не погоджуючись з відзивом, позивач подала відповідь на відзив, у якому зазначила, що Перелік легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році та у 2018 році, розміщений на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, не містить визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, а тому не є належним доказом для накладення транспортного податку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві, просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у поданому суду відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.10.2017 року позивач набув право власності на легковий автомобіль марки AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об'єм двигуна 2995 см.куб., рік випуску 2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 (а.с.13).

ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-1350 від 04.05.2018 року та податкове повідомлення-рішення від 30.11.2017 року № 11028832 ,якими згідно з пп.54.3.3 п.54.3ст.54 Податкового кодексу та відповідно до пп.267.6.2 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік в розмірі 25000,00 грн. та за 2017 рік - 6250,00 грн. відповідно.

Позивач, не погоджуючись з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, оскаржила їх до суду.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог та їх відповідність чинному законодавству, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, яким статтю 267 ПК України було викладено в новій редакції та введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII (далі - Закон №1797-VIII) внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2017.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №1797-VIII ) об'єктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2017 року встановлено у розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, середньоринкова вартість транспортних засобів, які в 2017 році є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №1797-VIII), починається з розміру 1 200 000 грн (375 х 3 200 = 1 200 000 грн).

У відповідності до п.14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року за №66, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна та тип пального.

З огляду на зазначене вище та з врахуванням п.п.2.1 п.2 ст.267 Податкового кодексу, при визначенні об'єкта оподаткування має враховуватися не тільки Перелік, який міститься на веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі, але і Методика визначення середньо-ринкової вартості легкових автомобілів. У відповідності до ч.2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за спеціальною формулою,

Відповідно до інформації про середньоринкову вартість автомобіля,яка міститься на веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі середньоринкова вартість автомобіля "AUDI Q7", 2017 року випуску, об'єм двигуна 2995 см.куб., становила 2 434 970,64 грн. . У відповідності до ч. 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за спеціальною формулою, відповідно до якої середньоринкова вартість автомобіля "AUDI Q7" 2016 року випуску, об'єм двигуна 2995 см.куб., становила 1 963 686,00 грн., що свідчить про те, що такий автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком протягом 2017 року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року встановлено у розмірі 3723,00 грн.

Отже, середньоринкова вартість транспортних засобів, які є обєктом оподаткування транспортним податком в розумінні підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №1797-VIII), починається з розміру 1 396 125 грн. (375 х 3 723 = 1 396 125 грн).

У відповідності до ч. 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів середньоринкова вартість автомобіля "AUDI Q7" 2016 року випуску, об'єм двигуна 2995 см.куб., у 2018 році становить 1 801 878,27 грн, що свідчить про те, що такий автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком протягом 2018 року.

Посилання позивача на відповідь № 38/05 від 08.05.2018 року від офіційного диллера автомобілів AUDI, які містять інформацію про те, що вартість автомобіля "AUDI Q7" 2016 року випуску та 2017 року випуску, об'єм двигуна 2995 см.куб. становила еквівалент 67763,00 Євро та 67671,00 Євро відповідно , що за курсом НБУ становила 1326000,91 грн та 2266668,83 не є достовірним доказом у розумінні статті 75 КАС України, з огляду на наступне.

Відповідно до відповіді № 38/05 від 08.05.2018 року від офіційного диллера автомобілів AUDI(а.с. 14) вартість нового автомобіля "AUDI Q7" з бензиновим двигуном внутрішнього згоряння, об'єм двигуна 2995 см.куб., 2016 року випуску базової комплектації становила еквівалент 67763,00 Євро. Позивач для розрахунку вартості свого автомобіля використовує вартість, вказану офіційним диллером АUDI, хоча у відповіді зазначено, що це вартість автомобіля 2016 року випуску, а отже, вона не може використовуватись як база розрахунку вартості автомобіля позивача, оскільки базою для розрахунку середньоринкової вартості є ціна нового автомобіля в Україні.

Аналогічний підхід до розрахунку вартості авто у 2018 році використовує позивач, виходячи із вартості вказаної офіційним диллером автомобілів AUDI, однак у відповіді № 38/05 від 08.05.2018 року (а.с. 15), у якій йдеться мова про автомобіль 2017 року випуску, отже вказана вартість не може бути базою для розрахунку вартості автомобіля позивача у 2018 році.

Обов'язок визначення середньоринкової вартості автомобіля законодавець покладає на Міністерство економічного розвитку та торгівлі України. Податковий орган приймає податкові повідомлення-рішення на підставі інформації, розміщеної на офіційному сайті Мінекономрозвитку та відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 72 КАС України).

З огляду на наведене, аналізуючи встановлені обставини по справі та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними та повністю спростованими доводами відповідача, а відтак, такими, що задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст.139 КАС України, розподіл судового збору у разі відмови у задоволенні позову не передбачений.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27.07.2018.

Суддя В.М. Сакалош