Справа № 364/544/18
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/544/18
Провадження № 2-а/364/23/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2018 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участі секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, справу з адміністративним позовом ОСОБА_1

адреса: вул.Славутська,12, с.Руде Село, Володарського району, Київської області, 09342,

до інспектора роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2

адреса: вул. Народного ополчення,9, м.Київ, 03151

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року та закриття провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП,

ВС Т А Н О В И В :

До Володарського районного суду Київської області 14.05.2018 року надійшов адміністративний позов, в якому ОСОБА_1 зазначає, що він 26 березня 2018 року, керуючи автомобілем марки « Пежо 207» («Peugeot 207») рухався вул. Академіка Булаховського в м.Київ, був зупинений інспектором роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та на нього було накладено стягнення у розмірі 340 грн. Причиною винесення постанови стало порушення ним ОСОБА_3 дорожнього руху, зокрема, рух транспортним засобом з непрацюючим заднім правим габаритним ліхтарем (вогнем). Постанову серії ВР № 248603 від 26.03.2018 він отримав поштою 03.04.2018 року. Не погоджуючись з накладеним на нього стягненням та посилаючись на ст.ст. 245, 251, 283, 287, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 5, 22, 25, 160 КАС України, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року та закрити провадження по адміністративній справі про притягнення його, - ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

15.05.2018 року ухвалою Володарського районного суду Київської області адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року та закриття провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП -- залишено без руху та повідомлено позивача про необхідність подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою суду від 24.05.2018 року адміністративний позов повернуто позивачу разом із доданими до нього документами, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів на поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Позивач не погодився із вказаною ухвалою та оскаржив її.

19.06.2018 року постановою Київського адміністративного апеляційного суду ухвалу Володарського районного суду Київської області від 24 травня 2018 року - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

12.07.2018 року судом визнано поважною причиною пропуску строку звернення до суду та поновлено строк для подачі адміністративного позову та відкрито провадження, розгляд справи, призначено на 20.07.2018 року на 11 годин, за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 286 КАС України у судовому засіданні з викликом сторін.

20.07.2018 року розгляд справи не відбувся , на адресу суду надійшла заява представника відповідача, якою вона просить суд відкласти розгляд справи та надати можливість ознайомитись з позовною заявою та доданими матеріалами. Судом розгляд справи відкладено на 26.07.2018 року , про що належним чином повідомлено всіх учасників судового розгляду ( а.с.73).

26.07.2018 року розгляд справи не відбувся , на адресу суду надійшла заява представника відповідача про відкладення розгляду справи оскільки у них відсутня можливість надати суду відеозапис з нагрудної камери інспектора , який стосується оскаржуваної події, для отримання відеозапису необхідний певний час ( а.с.84). Судом відкладено розгляд справи на 31.07.2018 року.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. На адресу суду надійшла заява, якою він просить суд розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити ( а.с.70,79, 92).

Інспектор роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, який є відповідачем по справі, в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов та до нього приєднано відеозапис події ( а.с.95-102), однак представником відповідача всупереч вимог ч. ч. 3,4 ст.162 КАС України не надано доказів надсилання відзиву позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із адміністративним позовом, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що інспектором роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та на нього було накладено стягнення у розмірі 340 грн. Зі змісту постанови вбачається, що причиною прийняття постанови стало порушення ОСОБА_1 ОСОБА_3 дорожнього руху, зокрема п. 31.4.3 ПДРУ, він 26 березня 2018 року, керуючи автомобілем марки « Пежо 207» («Peugeot 207») рухався вул. Академіка Булаховського в м.Києв, з непрацюючим заднім правим габаритним ліхтарем (вогнем). Постанова серії ВР № 248603 від 26.03.2018 позивачем отримана 03.04.2018 року.

Позивач в адміністративному позові стверджує, що поліцейський виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, за ст.121 ч.1 КУпАП, з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Поліцейський допустив наступні порушення:

1.Незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоч закон дозволяє розглядати справи виключно за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи;

2.Позбавив його можливості скористатися у повному обсязі його правами перебаченими ст.268 КУпАП;

3.Вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував встановлений порядок ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища , зокрема, згідно п. 31.4. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п. 31.4.3 ПДР України зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

За порушення названих правил передбачено відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП, а саме керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів , - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, наявність вказаного порушення має бути доведена субєктом владних повноважень.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідач при винесенні постанови не зазначив доказів, які підтверджують вину позивача у порушенні ним правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративним правопорушенням (проступком) за ст.9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Поняття адміністративного правопорушення розкривається шляхом визначення його основних характеристик (склад правопорушення): обєкт правопорушення, обєктивна сторона, субєкт правопорушення, субєктивна сторона.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, виражається у керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Отже обовязковою умовою наявності в діях особи обєктивної сторони даного правопорушення є наявність несправностей системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Із дослідженої судом постанови серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутнє посилання на будь-які докази на підтвердження вини позивача у порушенні правил дорожнього руху. Так у постанові відсутній опис обставин, встановлених інспектором під час розгляду справи. Переглянутий відеозапис події, який подано до суду відповідачем разом із відзивом , що надійшов на адресу суду 31.07.2018 року та який приєднано до матеріалів справ вказує, що правий задній габарит на автомобілі, який рухається - не світиться.

Беручи до уваги встановлені судом обставини справи та даючи їм правову оцінку суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні. Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суб'єктом владних повноважень не дотримано всіх вимог зазначених вище норм.

На адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому представник відповідача вказує, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом ( а.с.94-103).

Так, представник відповідача посилаючись на чинне законодавство, вказує, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства України та посилається ст.251 КУпАП, яка передбачає, що докази у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встанолює наявнясть чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посилаючись на ст.252 КУпАП стверджує, що відповідач при винесенні постанови керувався своїм внутрішнім переконанням та що він разом зі своїм напарником особисто бачив , що водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки « Пежо 207» («Peugeot 207») при цьому рухався вул. Академіка Булаховського в м.Київ, в темну пору доби та на транспортному засобі не працював задній правий габаритний вогонь. Зазначені обставини він стверджує відеозаписом камери нагрудного реєстратора, зазначаючи, що відеозапис є належним та допустимим доказом, який підтверджує обставини вчинення правопорушення. Окрім того представник відповідача зазначає, що під час розгляду адміністративної справи по суті відповідачем, від позивача не надходило, ні клопотань, ні пояснень. Подання пояснень це право особи, а поліцейський не має права вимагати від позивача надання пояснень. Разом з тим, зразок бланку постанови, затвердженої інструкцією з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, - не містить графи, в якій наводяться докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою правопорушення. Представник відповідача посилаючись на частину першу ст.77 КАС України, зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. Для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди на підставі частини другої статті 2 КАС України повинні перевірити, чи прийняті (вчинені) вони на підставі та у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо ( неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення ( дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду у постанові від 06.03.2008 року № 2 « Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог та посилаючись на ст.ст. 2, 8, 9, 47, 72, 73, 79, 90, 162, 242, 245 КАС України просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Беручи до уваги встановлені судом обставини справи та даючи їм правову оцінку, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, позивач у своєму позові стверджує, що у постанові серії ВР № 248603 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. відсутні докази, які б вказували на наявність несправностей транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 Позивач звернувшись до суду із позовом вказує на порушення його прав, законодавчих гарантій об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація, яких можлива лише у разі, якщо особі було надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Відповідач не дав можливості скористатися позивачу правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Окрім того він зазначає що йому не було вручено постанову на місці зупинки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з огляду на яке відповідачем була складена постанова серії ВР №248603 від 26.03.2018 року про адміністративне правопорушення та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. мало місце, однак відповідачем було допущено ряд процесуальних порушень, які і призвели до часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Зокрема в порушення вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 285 КУпАП постанова серії ВР №24860 надійшла на адресу позивача поштою, але в самій постанові не зазначено дати надсилання постанови на адресу позивача. Окрім того в названій постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, в постанові слід вказати факт наявності відеозапису, а також указати модель і серійний номер відеореєстратора, забороняється застосування несертифікованих і таких, що не пройшли метрологічної перевірки технічних засобів.

Відповідач також не зазначив та не встановив докази наявності технічної несправності відповідного габаритного вогню та про що не вказав в оскаржуваній постанові.

В порушення приписів ст. 280 КУпАП відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з'ясував: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ;an=3079">ст. 283 КУпАП орган (посадова особа), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В порушення зазначеної норми, оскаржена постанова не містить опис конкретних обставин, установлених при розгляді справи, оскільки факти зазначені в постанові не відтворюють фактичних обставин справи, їх не ідентифікують та не доведені.

Зазначенні обставини вказують на формальний розгляд справи відповідачем та поверховість, неповноту перевірки за фактом здійснених позивачем дій.

У відповідності до приписів ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до відповідальності.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.

При розгляді справи особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права і обов'язки.

Але, в порушення вимог ст. 268, ч. 2 ст. 279 КУпАП позивачу не було забезпечено право на юридичну допомогу, не були роз'яснені права як стороні по справі, подавати докази, заявляти клопотання та тому подібне, що суттєво вплинуло на результати розгляду справи.

Посилання представника відповідача на те, що під час розгляду адміністративної справи по суті , від позивача не надходило, ні клопотань, ні пояснень, суд вважає неспроможною, оскільки постанова не вручалася позивачу особисто, про що свідчить відсутність особистого підпису позивача, а була направлена йому поштою та він отримав її 03.04.2018 року.

В порушення ст. 59 Конституції України, ст. 268 КУпАП позивача не ознайомили та фактично позбавили можливості реалізувати передбачені зазначеною нормою права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Порушення цих прав позбавило позивача можливості скористатися передбаченим ст. 59 Конституції України права на захист.

Таким чином, відповідач провів формальний розгляд і взагалі не з'ясував обставини справи, чим порушив вимоги ст. ст. ;an=63">17-18, 245 КУпАП .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачать на її користь. Інші докази про адміністративне правопорушення при розгляді справи, виходячи зі змісту постанови, взагалі не досліджувалися.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи постанови, що приймається в кожній конкретній справі. В них, зокрема, повинні бути викладені всі обставини правопорушення, отримані на підставі дослідження та оцінки доказів в їх сукупності, обґрунтування наявності складу правопорушення.

Під час розгляду справи відповідачем не дотримано вимог закону, яким прописано забезпечувати точне й правильне застосування матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм з метою з'ясування всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення та правильної юридичної кваліфікації, яка б виключала сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні проступку та двозначність тлумачення складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого на певну особу накладається конкретне стягнення.

Зокрема, відповідачем не було вжито всіх заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, що і потягло прийняття такої неоднозначної суперечливої постанови.

Таким чином, є очевидним, що відповідач не виконав вимог КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин, необхідних для встановлення істини у справі, та з порушенням процесуальної форми її розгляду не дав цим обставинам та наявним доказам оцінку у сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, на виконання на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до вимог ч. ч. 1-2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи повинний керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. На підставі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєнні правопорушення не покладається обов'язок доказування, цей обов'язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України, де передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачать на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, задовольняючи частково позов, суд вважає неспроможною позицію позивача, на яку він посилався як на підставу задоволення позову, щодо розгляду справи на місці зупинки автомобіля, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи та позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі його правами передбаченими ст.268 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення, зокрема, правил дорожнього руху, (частина перша статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене, зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 121, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В той же час, позивачем не надано жодних доказів на спростування, як самої події адміністративного правопорушення, так і відсутності у його діях вини, що перегукується із обставинами викладеними відповідачем у відповідному відзиві.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оспорювана постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 УПП в місті Києві ДПП адреса для листування: вул.Народного Ополчення,9, м. Київ, 03680.

Керуючись п. 31.4.3 ОСОБА_3 дорожнього руху України, ст. ст. 121 ч.1, 258, 268, 276, 277, 279, 289 КУпАП , ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 94, 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, пунктом 15.5 Розділу VII „Перехідні положення КАС України (у редакції Закону № 2147-VІІІ) КАС України, ст.ст.19, 59,62 Конституції України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 1 полку № 1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року та закриття провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП,- задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР № 248603 від 26.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у розмірі 340 грн. та надіслати справу на новий розгляд до роти № 6 батальйону № 1 полку № 1 УПП в місті Києві ДПП адреса для листування: вул.Народного Ополчення,9, м. Київ, 03680.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Володарський районний суд Київської області до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г. Л. Моргун