Справа № 159/4818/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3760/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року, ухвалену головуючим суддею Логвинюк І.М. о 12:55 у м. Ковелі, повний текст складений 02.02.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівської митниці ДФС України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0942/10200/17 від 27.11.2017 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано факту пропуску Чернігівською митницею строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 467 Митного кодексу України. Звертає увагу, що правопорушення, яке полягає у перевищенні встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку транзитних перевезень більше, ніж на 10 діб, є закінченим на одинадцятий день та не може розглядатися як триваюче, а тому він не може бути притягнутий до відповідальності.

Просить скасувати постанову і прийняти нову, якою задовольнити позов.

Чернігівська митниця ДФС подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що адміністративне стягнення за порушення митних правил у разі розгляду митними органами справ про триваючі правопорушення накладається не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Крім того, покликається на ст.531 Митного кодексу України, яка містить вичерпний перелік підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та звертає увагу, що апелянтом не доведено відсутності у його діях ознак порушення митних правил.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.11.2017 року о 18 год. 22 хв. у зону митного контролю СМО № 1 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС у напрямку «виїзд» з митної території України заїхав транспортний засіб марки VWGOLF, реєстраційний номер НМV253 під керуванням ОСОБА_1 Під час виконання митних формальностей встановлено, що за інформацією, наявною у АСМО «Інспектор», ОСОБА_1 04.08.2016 року ввіз на митну територію України у зону діяльності Житомирської митниці ДФС у митному режимі транзит транспортний засіб марки VWGOLF, реєстраційний номер НМV253, та у строк, визначений ст.95 Митного кодексу України зазначений транспортний засіб не вивіз, про що складений протокол про порушення митних правил №0942/10200/17 за ч.3 ст.470 Митного кодексу України, а розгляд справи про порушення ним митних правил призначений на 27.11.2017 року.

У своїх письмових поясненнях від 12.11.2017 року, доданих до протоколу, ОСОБА_1 повідомив, що дійсно 04.06.2016 року ввіз транспортний засіб особистого користування марки VWGOLF, реєстраційний номер НМV253, на митну територію України в митному режимі транзит, не доставив вчасно вказаний транспортний засіб до органу доходів і зборів згідно строків, встановлених ст.95 МК України у звязку із сімейними обставинами.

27.11.2017 року заступником начальника Чернігівської митниці ДФС ОСОБА_2 винесена постанова про порушення ОСОБА_1 митних правил №0942/10200/17, якою застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач, в порушення п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України, не доставив транспортний засіб у встановлений МК України строк до органу доходів і зборів, перевищивши строк доставки більше як на десять діб, а також вчасно не помістив транспортний засіб в інший митний режим, дозволений цим Кодексом, не надав документів, що підтверджують наявність дії обставин, що обєктивно перешкоджали у виконанні ним цього обовязку, що свідчить про наявність у його діях ознак порушення митних правил та тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 3 ст. 470 МК України.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно частин 1 та 4 статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці пять діб.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 522 МК України встановлено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з ч.1 ст.467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі, передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Таким чином, виходячи з наведених норм, обов'язковим елементом складу правопорушення, передбаченого ст.470 МК України щодо невивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, а тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років.

Покликання апелянта на те, що правопорушення, яке полягає у перевищенні встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку транзитних перевезень більше, ніж на 10 діб, є закінченим на одинадцятий день та не може розглядатися як триваюче не заслуговую на увагу.

Зміст ст.467 МК України не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими. Проте, в теорії адміністративного права триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином.

Аналогічна правова позиція з приводу визначення правопорушень як триваючих викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі №452/412/15-а.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винна особа безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, невивезення транспортних засобів, що перебувають в режимі тимчасового ввезення, за межі митної території, є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Підсумовуючи вказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правопорушення, передбачене ст.470 МК України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування (виявлення) уповноваженими особами митних органів, а адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст.491 МК України встановлено, що підставами для порушення справи про порушення митних правил є безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Фіксація правопорушення у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення є наслідком відповідних дій посадових осіб з перевірки наявності в діях особи складу правопорушення та наявності підстав для притягнення такої особи до адміністративної відповідальності. Ці дії посадових осіб можуть вчинятися лише після виявлення правопорушення, тобто встановлення певного факту та загальних ознак вчиненого діяння.

Апеляційний суд зазначає, що факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку позивачем визнається. Доказів наявності обставин непереборної сили, які перешкоджали вчасно вивезти автомобіль, ОСОБА_1 не надано і судом не встановлено.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 перевищений встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а постанова у справі про порушення митних правил №0942/10200/17 від 27.11.2017 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, є винесеною підставно і з врахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття такого рішення.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, оскільки судове рішення першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року у справі № 159/4818/17- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складене 26.07.2018 року