Справа № 826/10449/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2018 року № 826/10449/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до проШевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови
за участю:

позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ВДВС), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред К.М.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред К.М. від 20.03.2017 ВП № 52413820 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з часу відкриття виконавчого провадження ВП № 52413820, а саме з 03.10.2016, виконавцем не виконувались виконавчі дії. Проте, 20.03.2017 відповідачем винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору. Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки виконавче провадження було відкрито під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, а постанова про стягнення виконавчого збору винесена під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, пунктом 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних положень якого встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону. Отже, на думку позивача, постанова відповідача від 20.03.2017 про стягнення виконавчого збору не відповідає частині другій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2018 відкрито провадження у справі, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін на.

Позивач у судовому засіданні 27.07.2018 позовну заяву підтримала з підстав, викладених у позові.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 27.07.2018 не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав.

26.07.2018 до суду від відповідача надійшли засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 52413820.

Оскільки позивач подала заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, справа розглядається у порядку письмового провадження у відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Єговкіна О.Г. від 03.10.2016 відкрито виконавче провадження № 52413820 на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2016 № 761/31727/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості в сумі 455702,38 грн.

20.03.2017 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред К.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у ВП № 52413820 у розмірі 45570,24 грн.

22.06.2018 до відповідача надійшла заява стягувача про закінчення виконавчого провадження № 52413820 на підставі ч. 9 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржником укладено Договір про погашення заборгованості, умови якого були виконані 15.06.2018.

Того ж дня, як зазначає позивач, остання була на прийомі та отримала постанову від 20.03.2017 про стягнення виконавчого збору у ВП № 52413820. Протилежного відповідачем суду не надано.

Вважаючи дії відповідача по винесенню вказаної постанови протиправними, зокрема у частині зазначення у вказаній постанові розмір боргу - 45570,24 грн, та протиправною постанову, позивач звернулась з даним позовом до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII (далі - Закон від 02.06.2016 N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та Перехідних Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

При цьому, в Прикінцевих та Перехідних Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII вказано порядок виконання та правового регулювання саме «виконавчих дій», а не «виконавчого провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження ВП № 52413820 відкрито 03.10.2016, тобто у період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Закон від 02.06.2016 N 1404-VIII набрав чинності 05.10.2016.

Постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 52413820 винесена 20.03.2017, тобто вже у період дії Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII та містить у собі посилання на статті 3, 27, 40 вказаного Закону, а також сума виконавчого збору у вказаній постанові визначена у розмірі 10% від суми, що підлягала стягненню (455702,38 грн - сума, що підлягає стягненню, 45570,24 грн - сума виконавчого збору).

Відповідно до частини другої статті 27 Закону від 02.06.2016 N 1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Оскільки стягнення виконавчого збору, як окрема виконавча дія, здійснена державним виконавцем після набрання чинності Законом від 02.06.2016 N 1404-VIII, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягали до застосування положення саме цього Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 910/1587/13 від 15.02.2018.

З наданих відповідачем копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на користь стягувача відповідачем стягнуто лише 3240,00 грн.

Таким чином, відповідач, виносячи постанову від 20.03.2017 у виконавчому провадженні ВП № 52413820 діяв протиправно, оскільки не врахував, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а не у розмірі 10% від суми, що підлягала стягненню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (01135, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Веред К.М.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) від 20.03.2017 ВП № 52413820 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ) на користь ОСОБА_1 (01135, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко