Справа № 1740/1837/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
26 липня 2018 року м. Рівне №1740/1837/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., після одержання позовної заяви
до Костопільської міської ради Рівненської області
про визнання недійсним та скасування рішення, -
До Рівненського окружного адміністративного суду від Костопільського районного суду Рівненської області надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Костопільської міської ради Рівненської області про визнання недійсним та скасування рішення.
Ухвалою судді від 12.07.2018 позовну заяву залишено без руху.
23.07.2018 на виконання ухвали суду від 12.07.2018 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатковими матеріалами.
З позовної заяви та додатково поданих 23.07.2018 матеріалів встановлено таке.
Рішенням Виконавчого комітету Костопільської міської ради від 02.09.2008 №781, з приводу перевірки правомірності якого ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом, ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення реконструкції квартири з добудовою по вул. Коперніка, 37/2; зобовязано ОСОБА_2 виготовити технічну документацію на добудову та погодити її у встановленому порядку.

22.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до голови Костопільської міської ради із заявою про створення комісії по розгляду питання щодо житлового будинку, що розміщений по вул. Коперніка, 37/2, та сусіднього землекористувача ОСОБА_2 вул. Коперніка, 37/1. Повідомив, що землекористувач ОСОБА_2 за незрозумілих обставин зняв загальну металеву сітку, звів металевий паркан, загородивши цим прохід до місця загального користування (вбиральня, сарай), самовільно провів демонтаж сараю, який належить ОСОБА_1, та демонтаж вбиральні загального користування, вважаючи, що все в аварійному стані, не повідомивши позивача про це. ОСОБА_2 самовільно провів добудову, при цьому демонтував стіну приміщення позивача (квартира по вул. Коперніка, 37/2), заложив двір загального користування будматеріалами, загородивши прохід до земельної ділянки позивача. Вказав, що дану земельну ділянку ОСОБА_2 використовує у своїх цілях без відома позивача.

Виконавчий комітет Костопільської міської ради листом №320/02-08 від 23.04.2018 повідомив ОСОБА_1, що вході розгляду його заяви встановлено, що у позивача та у суміжного землевласника ОСОБА_2 зареєстровані державні акти на право приватної власності на землю на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розміщені в м. Костопіль по вул. Коперніка,37, а також те, що власник квартири, яка знаходиться за адресою вул. Коперніка, 37/1, встановив огорожу таким чином, що відсутній прохід до земель загального користування та до приватизованої земельної ділянки позивача, яка розташована в глибині двору. Також зазначено, що на даний час ОСОБА_2 проводить добудову до своєї квартири, на яку має будівельний паспорт.

В позовній заяві позивач посилається на те, що сусіди не надавали згоди на реконструкцію ОСОБА_2 квартири, а також відсутні дати погодження наглядовими службами на плані розміщення будівель на існуючій земельній ділянці по вул. Коперніка,37.

Позивач зазначив, що оскаржуваним рішенням порушуються його права, свободи та інтереси щодо володіння, користування та розпорядження належною на праві приватної власності квартирою по вул. Коперніка,37/2 у м. Костопіль, та земельною ділянкою, на якій знаходиться така квартира та господарські споруди.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлений інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, іншим субєктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

З наданих позивачем матеріалів встановлено, що даний спір фактично стосується не стільки правомірності спірного рішення про дозвіл ОСОБА_2 на реконструкцію квартири з добудовою по вул.Коперніка,37/2, скільки взаємовідносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є суміжними землевласниками, яким видані державні акти на право приватної власності на землю на земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розміщені в м. Костопіль по вул. Коперніка,37. Здійснення ОСОБА_2 добудови до квартири, на думку позивача, порушує його права як власника квартири по вул. Коперніка,37/2 у м. Костопіль та земельної ділянки, на якій така квартира розташована.

З наведеного випливає, що спір, предмет якого охоплює перегляд рішення суб'єкта владних повноважень, яким у цій справі є Костопільська міська рада Рівненської області, стосується взаємовідносин щодо реалізації права власності на об'єкти нерухомого майна та земельні ділянки між позивачем та ОСОБА_2

Позивач не вступав з Костопільською міською радою в адміністративні правовідносини. Отже, оскарження відповідного рішення Костопільської міської ради у цьому випадку не має на меті захисту прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, а є зверненням щодо захисту його речових прав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки існує спір про право цивільне.

Суд враховує правову позицію, викладену в постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 2а/449/563/13.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищенаведене, даний спір не може бути вирішений в порядку адміністративного судочинства, оскільки має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки вказану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи має здійснюватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Дорошенко Н.О.