Справа № П/811/1033/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Кропивницький справа № П/811/1033/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкових рішень та вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- вимогу № Ф- від 11.05.2017 року на суму 96 400,50 грн.;

- рішення № від 11.05.2017 року на суму 9 640,05 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № на суму 9 384,36 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № на суму 111 991,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що посадовими особами податкового органу під час перевірки зроблено необґрунтовані висновки про порушення Законодавства України під час визначення та справляння податків. Всі встановлені законодавством податки і збори сплачувались в повному обсязі і у встановлені терміни.

Позивач не погоджується з прийнятими податковим органом рішеннями та вимогою на підставі висновків, що викладені в акті перевірки, які не відповідають дійсним обставинам.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення та відзив, відповідно до змісту яких, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки податковий орган при винесені оскаржуваних рішень діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. В задоволенні позову просив відмовити (а.с.44-49, 140-145).

Відповідно до ухвали від 22.05.2018 року закрито підготовче провадження, а подальший розгляд справи по суті здійснено у порядку письмового провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, відзив та заперечення на позов, судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що на підставі пп.75.1.2, п.75.1 статті 75, статі 77 Податкового кодексу України, Закону України від 28.12.2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", ч.2 ст.13 Закону України від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", наказу ГУ ДФС у Кіровоградській області від 28.02.2017 року №206 "Про проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_1", відповідно до направлень на перевірку від 15.03.2017 року №333 та 334 виданих ГУ ДФС у Кіровоградській області та плану - графіка проведення планових перевірок, посадовими особами контролюючого органу проведено планову документальну виїзну перевірку діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань повноти та своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року (а.с.72-75).

За наслідками вказаної перевірки 14.04.2017 року складено акт №46/11-23-13-02/НОМЕР_2 (а.с.9-27, 52-70).

В акті перевірки податковим органом зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1:

- пп.177.4.1 п.177.4, п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в частині завищення отриманого доходу за 2015 рік та 2016 рік, завищення витрат пов'язаних з одержанням доходу за 2015 рік та 2016 рік, внаслідок чого дані порушення призвели до збільшення чистого оподатковуваного доходу та визначення суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності - донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 та 2016 роки в сумі 89593,14 грн.;

- пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інших перехідні положення" Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов'язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 3 107, 40 грн. в тому числі за 2015 рік на 1231,65 грн. та за 2016 рік на суму 1875,75 грн.;

- ч.1 п.2 ст.6, п.1 ч.1 ст. 7, ст.9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині своєчасно не нарахованого (донараховано у лютому 2015 року) єдиного внеску з найманих працівників на загальну суму 3105,46 грн.;

- п.51.1 ст.51, п.70.16 ст.70, пп. "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України - невідображення в податковому розрахунку за формою 1-ДФ виплату доходів фізичним особам підприємцям І-ІІ кварталі 2015 року та ІІІ-VІІ кварталі 2016 року та невідображення дати звільнення найманого працівника;

- пп.1.1 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інших перехідні положення" Податкового кодексу України - донараховано військового збору за 2015 рік та 2016 рік в сумі 7507,49 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині визначення сум єдиного внеску нарахованого з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності - перевіркою донараховано ЄСВ в сумі 96400,50 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 5257,13 грн. та за 2016 рік в сумі 91143,36 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 111 991,43 грн., в тому числі 89593,14 грн. за основним платежем, та 22398,29 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.33);

- податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - військовий збір у розмірі 9 384,36 грн., в тому числі 7507,49 грн. за основним платежем та 1876,87 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с.31);

- рішення № від 11.05.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 9 640,05 грн. (а.с.29);

- вимогу № Ф- від 11.05.2017 року про сплату боргу (недоїмки), якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 96 400,50 грн. (а.с.28).

З акту перевірки судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 89593,14 грн. в тому числі за 2015 рік на суму 2483,22 грн. та за 2016 рік на суму 87109,92 грн., а також, застосовано штрафні санкції в сумі 22398,29 грн., в тому числі за 215 рік 620,81 грн. та за 2016 рік в сумі 21777,48 грн.

Перевіркою обраховано дохід згідно банківських виписок та встановлено, що загальна сума коштів, що надійшла на розрахунковий рахунок за надані транспортні послуги за 2015 рік становить 4802632,85 грн. (без ПДВ), за 2016 рік - 7959010,25 грн. (без ПДВ).

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, встановлено завищення задекларованих витрат на загальну суму 3357628,46 грн. в тому числі за 2015 рік на суму 1206072,92 грн., за 2016 рік на суму 2151555,54 грн.

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування є чистий оподатковуваний доход, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, суд зазначає наступне.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI.

Водночас, частиною четвертою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, згідно підпункту 14.1.1-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об'єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Згідно абзаців 1 - 4 частини першої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Приписами п. 2 ч. 1 Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", під єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування розуміється консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями п.5 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Як зазначено у ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 3 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що суми недоїмки стягуються з врахуванням пені та застосуванням штрафів.

Виходячи з аналізу наведених норм матеріального права суд зауважує, що фінансові санкції застосовуються до платника податків у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

У розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

1.6. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сума задекларованих позивачем витрат становить: у 2015 році - 5978299,39 грн. та у 2016 році - 9613489,78 грн. (а.с.199-204).

Згідно акту перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності у 2015 році - 4772226,47 грн. та у 2016 році - 7461934,24 грн.

Отже, документально непідтвердженими залишаються витрати в розмірі 1206072,92 грн. за 2015 рік та 2151555,54 грн. за 2016 рік.

Ухвалами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 року та від 10.04.2018 року позивача зобов'язувалось подати докази на підтвердження обставин викладених у позові, письмові пояснення та усі наявні докази на підтвердження витрат задекларованих та невизнаних контролюючим органом у 2015 та 2016 роках.

Слід зазначити, що відповідно до листа від 27.03.2017 року контролюючий орган також просив надати до перевірки документи, що підтверджують задекларовані ФОП ОСОБА_1 показники податкових декларацій у перевіряємий період (а.с.71).

Натомість, позивачем до перевірки надано рахунок - фактуру виписаний ТОВ "Порт-Олві" від 07.06.2016 року №СА000000040 на оплату автомобіля Volkswagen Jetta Premium Life 1.6 TDI в сумі 520500,00 грн. та рахунок фактуру виписаний ТЗОВ "Інсайдер 15" від 21.12.2016 року №І-00000032 на оплату вантажного автомобіля Volvo НОМЕР_3 в сумі 608800,00 грн. (а.с.14 акта).

До матеріалів справи позивачем надано копію договору купівлі - продажу транспортного засобу №010026/3076 від 28.02.2017 року, згідно умов якого ТЗОВ "Інсайдер 15" (Продавець) зобов'язується передати у власність ФОП ОСОБА_1 (Покупець) транспортний засіб Volvo, модель НОМЕР_3, 2012 року виготовлення, кузов НОМЕР_4 (а.с.91-92).

Відповідно до п.5.2 договору №010026/3076 від 28.02.2017 року, розрахунки Покупець проводить протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту переходу права власності на Товар.

Враховуючи вищенаведене позивач не міг включити суми до витрат операційної діяльності у 2016 році перераховані за договором укладеного у 2017 році.

В матеріалах справи також міститься копія договору №00117-Н2448505 купівлі - продажу/поставки автомобіля, відповідно до умов якого, Порт-Олві (Постачальник) зобов'язується поставити ОСОБА_1 (Покупець) в строк та на умовах, зазначених в цьому договорі, а Покупець зобов'язується оплатити і прийняти у власність поставлений Постачальником 1 (один) новий автомобіль 2016року випуску, марки Volkswagen (Фольксваген), моделі (НОМЕР_6), кузов НОМЕР_5 (а.с.97-98).

Також до матеріалів справи надано копії специфікації, акту прийому-передачі та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.99-100).

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є - діяльність автомобільного вантажного транспорту.

Виходячи з встановлених обставин, суд доходить висновку, що придбання позивачем легкового автомобіля Volkswagen (Фольксваген), моделі (НОМЕР_6), кузов НОМЕР_5 не відноситься до його операційної діяльності, а кошти на його придбання не можуть бути віднесені до валових витрат.

Інших доказів на підтвердження витрат у 2015 та 2016 роках суду надано не було.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що ФОП ОСОБА_1 дійсно завищено витрати безпосередньо пов'язані з отриманням доходу на загальну суму 3357628,46 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 1206072,92 грн. та за 2016 рік на суму 2151555,54 грн.

Таким чином, вимога № Ф- від 11.05.2017 року на суму 96 400,50 грн., рішення № від 11.05.2017 року на суму 9 640,05 грн., податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № на суму 9 384,36 грн. та податкове повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № на суму 111 991,43 грн. не підлягають до скасування.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на приписи наведених правових норм процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішень органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.03.2013 у справі № К/9991/2038/11, від 11.02.2013 у справі № К/9991/66857/11.

Окрім того, такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування вимоги № Ф- від 11.05.2017 року на суму 96 400,50 грн., рішення № від 11.05.2017 року на суму 9 640,05 грн., податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № на суму 9 384,36 грн. та податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 року № на суму 111 991,43 грн. відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України. Відповідно до пп.15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько