Справа № 675/1032/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/1032/18
РІШЕННЯ

іменем України

19 липня 2018 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участі:секретаря судового засідання Варченко В.В. представника відповідача 1 ОСОБА_1 представника відповідача 2 ОСОБА_2
розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Управління державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить суд:

- визнати дії відповідача протиправними щодо відмови ОСОБА_3 у поверненні суми утриманих податків з пенсії за період з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року.

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повернути суму утриманих податків у спосіб нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 за період з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року в сумі 1427,27 грн. у зв'язку з неконституційною нормою законодавства відповідно до якої проводилось оподаткування пенсії, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-р/2018.

В обгрунтування позову позивач зазначає, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 23.01.2002 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 27.02.2014 року їй призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 80% від суми заробітної плати державного службовця, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач вказує, що у період з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року працівниками Пенсійного фонду України проводилось оподаткування її пенсії, пенсію вона отримувала у розмірі 4332,29 грн., а на картковий пенсійний рахунок відкритий в установі банку їй перераховувалась пенсія в 2015 році в розмірі 4220,38 грн., різниця в сумі 111,91 грн., - і є утримані податки з пенсії. Протягом І півріччя 2016 року щомісячна сума утриманих податків з пенсії складала 32,71 грн. Всього за період 01.02.2015 року по 30.06.2016 року з її пенсії утримано податку та військового збору в сумі 1427,27 грн.

07.03.2018 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, в якій просила відповідача - повернути суму утриманого податку з пенсії у спосіб нарахування та виплати у зв'язку з неконституційною нормою законодавства відповідно до якої проводилось утримання податків з пенсії.

Головним управлінням листом від 26.03.2018 року № 679/М-8 позивачу відмовлено у поверненні суми податку та військового збору утриманого з пенсії, мотивуючи це відсутністю підстав для такого повернення.

Позивач зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) (м. Київ 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 Справа № 1-6/2018) було вирішено: визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх Індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Оскільки, положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій є таким що не відповідає Конституції України (є неконституційним), тому відповідно, утримання працівниками ПФ податків з пенсій підлягає поверненню у спосіб нарахування та виплати частини пенсії, за період, протягом якого проводилось оподаткування пенсії.

Позивач вказує, що тлумачення Конституційним Судом України (рішення від 27.02.2018 року №1-р/2018 справа № 1-6/2018) вказаного положення Податкового кодексу України є однозначним, беззаперечним та безапеляційним, а тому її позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ціна позову становить 1427,27 грн. (сума утриманого податку - 1297,58грн., сума утриманого військового збору - 129,69грн.), тому саме цю суму позивач просить їй повернути.

Ухвалою судді від 31.05.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не прибула, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, та подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, та надав суду пояснення згідно відзиву, поданого на даний адміністративний позов.

В обгрунтування відзиву зазначає, що згідно статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-р/2018 набрало законної сили 27.02.2018 року та не має зворотної дії у часі. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто до 27.02.2018 року вказані положення були чинними, і у органів Пенсійного фонду України був обов'язок, як податкового агента, утримувати податки з пенсій.

Представник відповідача - Управління державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, та надала суду пояснення, в яких зазначила, що позовні вимоги є необгрунтованими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, а також дослідивши обставини, якими обгрунтовуються позовні вимоги та відзив, перевіривши їх доказами, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 23.01.2002 року отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 27.02.2014 року їй призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 80% від суми заробітної плати державного службовця, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За період з 01.02.2015 року по 30.06.2016 року з її пенсії утримано податку та військового збору в сумі 1427,27 грн.

07.03.2018 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою, в якій просила відповідача повернути суму утриманого податку з пенсії у спосіб нарахування та виплати у зв'язку з неконституційною нормою законодавства відповідно до якої проводилось утримання податків з пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області листом від 26.03.2018 року № 679/М-8 позивачу відмовлено у поверненні суми податку та військового збору утриманого з пенсії, мотивуючи це через відсутність підстав для такого повернення.

Позивач не погодившись із відмовою щодо повернення їй утриманого податку та військового збору, звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Головне управління діє на підставі Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року № 28-2.

Відповідно до частини 2 Положення № 28-2 Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абзацу 1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України від 02.12.2010 року № 2755-УІ тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПК України, а саме фізичні особи резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні. Об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України.

Згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого відповідно до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України включаються, зокрема, сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року - у частині такого перевищення. Ставка збору становить 1,5% об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16 примітка 1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року № 1166 до ПК України внесено зміни, які набрали чинності з 01.07.2014 року. Згідно з цими змінами статтю 164 Кодексу доповнено новим пунктом 164.2.19, відповідно до якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, у частині такого перевищення.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71 до зазначеного підпункту Кодексу внесено нові зміни, що набрали чинності з 01.01.2015 року, згідно з якими оподаткуванню податком підлягали суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно закону) або щомісячного довічного грошового утримання, якщо їх розмір перевищував три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" мінімальна заробітна плата з 01.01.2015 року була установлена у розмірі 1218,00 грн., відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата з 01.01.2016 року була установлена у розмірі 1378,00 грн.

Таким чином, якщо сума пенсії (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) перевищувала у 2015 році 3654 грн., а у 2016 році 4134 грн., то частина такого перевищення оподатковувалася військовим збором за ставкою 1,5 % та податком з доходів фізичних осіб за ставкою 15 відсотків.

Судом встановлено, що розрахунок та утримання сум податку, що підлягали сплаті до бюджету органами Пенсійного фонду України, проведено з лютого 2015 року (з наступного місяця після прийняття Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71).

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій" від 02.06.2016 року № 1411-VІІІ, який набрав чинності з 01.07.2016 року, підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 ПК України викладено в наступній редакції: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином, з суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищувала 13780 грн., на місяць, з 01.07.2016 року підлягав утриманню податок з доходів фізичних осіб за ставкою 15 відсотків від бази оподаткування.

Згідно статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Як встановлено, судом Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року № 1-р/2018 у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати, набрало законної сили 27.02.2018 року та не має зворотної дії у часі.

Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 року № 2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, до 27.02.2018 року органи Пенсійного фонду зобов'язані були здійснювати свою діяльність у спірних правовідносинах у відповідності до чинного на час здійснення дій законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року по справі № 466/7720/16-а.

Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти мають зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості субєктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач діяв на підставі та у межах, передбачених діючим законодавством України повноважень, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 30300, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ), Управління державної казначейської служби України в Ізяславському районі Хмельницької області (вул. Миколи Микитюка, буд. 16, м. Ізяслав, Хмельницька область, 30300, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - відмовити.

Судовий збір по справі не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 липня 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_4