Справа № 816/1706/18
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1706/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисака С.В.,

представника позивача - Крамаренко О.П.,

представника відповідача - Костюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №816/1706/18 за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "СТМ" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2018 року Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "СТМ" (надалі - відповідач, ТОВ "НВФ "СТМ") , в якій просив стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції у розмірі 40055,56 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 768,96 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в порушення вимог ст.ст. 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" відповідач у 2017 році не виконав нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, у кількості 1 робочого місця, що є підставою для накладення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 40 055,56 грн та пені у розмірі 768,96 грн.

11.06.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вважає позив необґрунтованим, а вимоги про створення робочого місця на працевлаштування особи з інвалідністю, працевлаштування цієї особи та подання звіту до Фонду соціального захисту інвалідів повністю виконаними. Вказує, що внаслідок помилки бухгалтера невірно розраховано середньооблікову кількість штатних працівників за 2017 рік, оскільки при розрахунку були включені особи, які працювали за цивільно-правовими договорами та сумісники і, як наслідок, невірно розраховано фонд заробітної плати за 2017 рік (а.с. 23-25).

20.06.2018 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що всупереч позиції відповідача підприємство зобов'язане сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню, оскільки у 2017 році особа з інвалідністю пропрацювала на підприємстві лише 13 днів, отже середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, які працювали на підприємстві становить 0 осіб. Додали, що до Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів підприємством було подано уточнений звіт (форма 10-ПІ) з пакетом документів, який містить суперечливу інформацію, тому не може бути прийнятий до уваги (а.с. 80-81).

24.07.2018 позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій вже просить стягнути адміністративно-господарські санкції в розмірі 15 835,72 грн та пеню в розмірі 1225,50 грн (а.с. 90). Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви в редакції уточнення від 24.07.2018 підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилався на обставини, викладені у відзиві на позов від 11.06.2018.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Приписами статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу положень Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", що на підприємстві лежить лише обов'язок щодо подачі до державної служби зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів.

Наказом Державного комітету статистики № 420 від 19.12.2005 та наказом Міністерства соціальної політики України №316 від 31.05.2013 (у редакції наказу Мінсоцполітики від 05.12.2016 №1476) затверджена форма статистичної звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу", яка подається підприємствами, установами та організаціями щомісячно на адресу державної служби зайнятості.

Відповідач - ТОВ "НВФ "СТМ" є юридичною особою, зареєстрованою в установленому порядку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії уточненого Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік форма №10-ПІ, поданого 19.07.2018 підприємством позивача через допущення бухгалтером помилок у попередньому Звіті (а.с. 93), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві відповідача за цей період становила 14 осіб. З них, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, відповідачем визначена у кількості 0 осіб згідно вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Відповідно до вказаного звіту особа з інвалідністю ОСОБА_3 прийнята на роботу згідно з наказом №75 від 19.12.2017.

Отже, фактично на підприємстві у 2017 році не дотримано нормативу працевлаштування осіб, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність за 12 місяців, оскільки особа працювала неповний місяць.

Тож за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування і не зайняте інвалідами, у період січень - грудень 2017 року відповідач повинен був звітувати до центру зайнятості.

Проте, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, згідно з листом Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості від 08.06.2018 (вих №1376 від 06.06.2018) звіти за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" протягом 2017 року підприємством не подавалися (а.с. 20).

Таким чином відповідач не виконав свій обов'язок щодо працевлаштування інвалідів за період січень - грудень 2017 року та обов'язок щодо подачі до державної служби зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів за період січень - грудень 2017 року.

Частина перша статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначає, що обов'язок підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Згідно з частиною другою статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Матеріалами справи, а саме - з розрахунку суми позову адміністративно - господарських санкцій та пені за нестворене робоче місце для працевлаштування інваліда (а.с. 92) суд встановив, що сума адміністративно - господарських санкцій, яка підлягає стягненню з відповідача за 12 місяців 2017 року становить 15 835,72 грн (з урахуванням сплати 20.07.2018 коштів в сумі 5000,00 грн), сума пені - 1125,50 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача за 2017 рік, становить 17 061,22 грн.

Оскільки вказана сума адміністративно-господарських санкцій та пені не була сплачена відповідачем самостійно, то, відповідно до частини п'ятої статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", ця сума підлягає стягненню у примусовому порядку за відповідним рішенням суду.

Таким чином позов належить задовольнити повністю.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36014, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "СТМ" (вул. Пролетарська, 29/35, м. Кременчук, 39600, ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "СТМ" (вул. Пролетарська, 29/35, м. Кременчук, 39600, ) на користь Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36014, , р/р №0008 в ГУ ДКС України у Полтавській області, одержувач: УДКС України у м. Кременчук Полтавської області, код 37965850, МФО 831019) суму адміністративно-господарських санкцій в розмірі 15 835 (п'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять п'ять) грн 72 коп та пені у розмірі 1225 (одна тисяча двісті двадцять п'ять) грн 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 30.07.2018.

Суддя Є.Б. Супрун