Справа № 297/1286/18
Суддя: Фейір О. О.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/1286/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого Фейір О. О. , з участю секретаря судового засідання Кузьма Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького В.А. - в справі про порушення митних правил № 1538/30500/18 від 08.05.2018 року відносно ОСОБА_1

Позовні вимоги мотивовано тим, що вказаною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України, а саме в тому, що він перевищив встановлений Митним Кодексом України строк доставки транспортних засобів громадянами-нерезидентами більше ніж на 1 рік, оскільки позивач 16 лютого 2017 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Косино-Барабаш» легковий автомобіль марки «Renault 19», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_2», номер кузова НОМЕР_1. Однак, позивач вказує, що дані відомості не відповідають дійсності, оскільки він знаходився того дня на митному посту «Косино-Барабаш» у вищевказаному автомобілі, але не здійснював переміщення даного автомобіля, а тільки був пасажиром. Водій вказаного автомобіля запропонував йому підвезти його і сам надавав всі документи при перетині кордону. Про ввіз на його ім'я на територію України транспортного засобу останній не знав, та довідався тільки 23 березня 2018 року, перетинаючи державний кордон України. Жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем позивач не мав і не має. Крім того вказує, що при розгляді справи було грубо порушено право позивача на захист, оскільки йому було відмовлено в наданні перекладача з угорської мови, так як позивач не володіє українською мовою. Також позивач вважає неналежним доказом пояснення, на які посилається відповідач, оскільки при відібранні в нього пояснень, був відсутній перекладач. У зв'язку з наведеним, позивач вважає вищевказану постанову необґрунтованою та незаконною, такою, що не відповідає нормам Кодексу України про адміністративні правопорушення та нормам Митного кодексу України, тому просить її скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак від його представника адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про те, що просить розглянути дану справу без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а. с. 25).

Представник відповідача Закарпатської митниці Державної фіскальної служби в судове засідання повторно не з'явився, будучи повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов від відповідача не надходив (а. с. 23, 24).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до копії постанови в справі про порушення митних правил № № 1538/30500/18 від 08.05.2018 року, ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ч. 3 ст. 481 МК України, та накладено відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень (а. с. 9-10).

Вказаною постановою встановлено, що 22 березня 2018 року о 23:12 годин в зону митного контролю митного поста «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС України, смугою руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки «VW Golf», реєстраційний номерний знак Німеччини «НОМЕР_3», де пасажиром прямував громадянин Угорщини ОСОБА_1 Під час проведення митних формальностей з використанням баз даних Єдиної Автоматизованої Інформаційної Системи Держслужби та автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» встановлено, що громадянин Угорщини ОСОБА_1 16 лютого 2017 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Косино-Барабаш» митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС України легковий автомобіль марки «Renault 19», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_2», номер кузова НОМЕР_1, в митному режимі «тимчасове ввезення» до одного року. Станом на 22 березня 2018 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного ОСОБА_1, перевищено.

Факт не вивезення вищезазначеного автомобіля з України у встановлений строк позивачем не заперечується, оскільки ОСОБА_1 жодного відношення до автомобіля не мав і не має, лише перебував в ньому в якості пасажира при в'їзді в Україну 16 лютого 2017 року. Жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем не мав і не має.

Крім цього ОСОБА_1 було подано до суду документи про те, що він звертався до Берегівської місцевої прокуратури та прокуратури Закарпатської області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення (а. с. 14), до Державної фіскальної служби України з скаргою про вжиття заходів щодо притягнення працівника митниці до дисциплінарної відповідальності за внесення неправдивих відомостей до АСМО «Інспектор» та ЄІАС Департаменту митної справи ДФС України (а. с. 16).

Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. п. 1, 3, 4, 7, 9 розділу 1 наказу Державної митної служби України за № 1118 від 17.11.2005 року «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою. Уповноважена особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії, пов'язані з пред'явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами. ТЗ, що переміщуються через митний кордон України громадянами, перебувають під митним контролем: при ввезенні з метою транзиту з моменту перетину митного кордону України до вивезення за межі митної території України; при вивезенні для вільного обігу або тимчасово з моменту пред'явлення митному органу до завершення митного оформлення та вивезення за межі митної території України. Власник ТЗ або уповноважена особа, який переміщує ТЗ через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає (серед іншого) оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо. ТЗ, на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження), не підлягає пропуску через митний кордон України.

З контекстного аналізу вищевказаних правових норм слідує, що оформлення транспортного засобу здійснюється на власника або уповноважену ним особу, відтак при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Як вбачається з оспорюваної постанови, опитаний в якості свідка державний інспектор ВМО № 1 митного посту «Лужанка» ОСОБА_6, який здійснював оформлення вищевказаного транспортного засобу, пояснив, що ОСОБА_1 як підставу ввезення на митну територію України автомобіля подав реєстраційний документ, можливо подав документ, що підтверджує право користування чи право розпорядження автомобілем, декларування автомобіля здійснювалось в усній формі.

Тобто, в постанові не зазначено, які саме документи надав ОСОБА_1 при в'їзді в Україну 16 лютого 2017 року, які посвідчували його право власності чи користування автомобілем «Renault 19», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_2», на підставі яких було оформлено ввезення даного автомобіля на територію України саме позивачем ОСОБА_1, не зазначено серію, номер та дату видачі такого документу, на ім'я кого він виданий. Такі документи взагалі відсутні в матеріалах справи, позивач зазначає, що жодних довірчих документів на право власності чи співвласності, а також на право користування даним автомобілем вона не мав і не має.

Враховуючи викладене, суд констатує, що 08 травня 2018 року начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицьким В.А. при прийнятті постанови у справі про порушення митних правил № 1538/30500/18 не було здобуто та наведено жодних доказів наявності права ввезення саме ОСОБА_1 на митну територію України автомобіля марки «Renault 19», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_2» в митному режимі «тимчасове ввезення» до одного року» та у подальшому, в порушення строку встановленого МК України, не вивезення ним автомобіля за митну територію України.

Статтею 531 МК України передбачено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відтак, начальнику управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицький В.А. при прийнятті рішення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 необхідно було довести, що саме останній мав право на керування, володіння, розпоряджання автомобілем «Renault 19», реєстраційний номерний знак Польщі «НОМЕР_2», оскільки ввозити автомобіль на митну територію може лише та особа, яка має законне право ним користуватись.

Такі доводи можуть мати місце лише у випадку документального підтвердження наявності відповідних записів внесених до технічного паспорта даного автомобіля, доручення на управління чи розпорядження таким, заяв про дозвіл на ввезення автомобіля, наявності копій митних декларацій чи будь-яких письмових зобов'язань про вивезення тимчасово ввезеного автомобіля, тощо.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не було надано відзива на позов з доказами, які б підтверджували правомірність прийняття оспорюваної постанови.

Таким чином, постанова заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького В.А. - в справі про порушення митних правил № 1538/30500/18 від 08.05.2018 року відносно ОСОБА_1 не містить документального підтвердження про наявність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, тому суд вважає, що таку постанову слід скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України.

Водночас, згідно положень КАС України, у разі задоволення адміністративного позову обраний судом спосіб захисту повинен не суперечити закону і забезпечувати ефективний захист прав, свобод, інтересів особи, яка звернулась до адміністративного суду, від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відтак, суд приходить до висновку, що з врахуванням закріплених ст. 286 КАС України повноважень адміністративного суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, належним способом захисту порушеного права позивача з метою відновлення порушених прав у даному випадку є скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Такого ж висновку дійшов і Львівський апеляційний адміністративний суд в постанові від 23.04.2018 року по справі № 876/2718/18.

Згідно з ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького В.А. - в справі про порушення митних правил № 1538/30500/18 від 08.05.2018 року відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження по справі про порушення митних правил - закрити.

Керуючись ст. ст. 486, 531 МК України, ст. ст. 241-246, 255, 286 КАС України, суд

рішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил - задоволити.

Постанову заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Живицького В.А. - в справі про порушення митних правил № 1538/30500/18 від 08.05.2018 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, а справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через цей районний суд, з урахуванням положення п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Фейір О. О.