Справа № 489/177/18
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 р.м. ОдесаСправа № 489/177/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 09.01.2018 року Серії БР №503084.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки інспектора поліції про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності, не підтверджені належними доказами та не враховують всіх обставин для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся не у відповідності до чинності законодавства, у тому числі інспектором не було розяснено водію його права, не надано можливості скористатись правовою допомогою. Зазначене свідчить про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, що є безумовною підставою для його скасування.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено. Суд скасував Постанову БР № 503084 від 09.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, складену інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення .

В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 від 09.01.2018 року Серії БР №50384 застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 5).

Згідно вказаної постанови, 09.01.2018 року о 21:40 годині позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT PREMIUM 400 номерний знак НОМЕР_1, по вул. Кузнецькій здійснив проїзд перехрестя з вул. Садовою на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись із висновками патрульного інспектора, посилаючись на їх необґрунтованість і безпідставність, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення субєкта владних повноважень.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає неправильними, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до п.п. «ґ» п.п. 8.7.3 п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 сигнали світлофора мають такі значення як жовтий, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем переїзду через перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору.

При цьому, згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із відеозапису події, на який посилається відповідач як на доказ винуватості позивача, встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд у темну пору доби на забороняючий жовтий сигнал світлофору.

Водночас, на заборонений сигнал світлофора позивач вже здійснював рух автомобілю, а отже не знайшли свого підтвердження його доводи про те, що за таких обставин він закінчував переїзд через перехрестя.

За даними цього відеозапису вбачається, що вказані обставини не заперечуються і самим позивачем.

Також, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач предявив посвідчення водія, інші запитувані поліцейським документи, позивачу були розяснені його права, позивач самостійно приймав участь у вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення.

На думку колегії суддів, зазначені обставини додатково підтверджують висновки інспектора про факт адміністративного правопорушення та не спростовують наявність підстав для застосування адміністративного стягнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що порушення позивачем приписів п.п. «ґ» п. 8.7.3 Правил від 10.10.2001 року №1306 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Оскільки зафіксоване у постанові порушення позивачем правил дорожнього руху знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, висновки поліцейського про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення є правильними.

У звязку із чим колегія суддів вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулось у відповідності до чинного законодавства та підстави для скасування рішення субєкта владних повноважень відсутні.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила щодо відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

За таких обставин, складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення відбулось із повним дотриманням вищенаведених правових норм.

Разом з цим, аналіз наведених норм показав, що розгляд такої справи носить спрощений порядок і не передбачає її відкладення, відтермінування тощо.

Отже, під час розгляду такої справи на особу, яка притягується до відповідальності, також покладається обовязок щодо поновного та всебічного забезпечення цього провадження, в тому числі невідкладеного предявлення документів, необхідних для вирішення питання справи, забезпечення участі свого представника тощо.

З огляду на те, що відповідних дій позивач не вчинив, а під час розгляду справи інспектором були розяснені позивачу його права, колегія суддів вважає, що саме по собі подання клопотання про відкладення розгляду справи та про забезпечення явки його представника, не є підставами для перенесення вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти 1 батальйону 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1