Справа № 211/2534/18
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2534/18
Провадження № 2-а/211/120/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
01 серпня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказавши, що 26 травня 2018 року відпочиваючи в лісосмузі біля озера в Довгинцівському районі у напрямку обїзної дороги біля мікрорайону Східний-1, до них підїхав екіпаж патрульної поліції 0721, при цьому його автомобіль стояв у нерухомому стані припаркований. Приблизно о 21-30 годині інспектори ПП підійшовши почали цікавитися кому належить автомобіль, та вимагати надати документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на транспортний засіб. Не встановивши його особу та належність транспортного засобу, склали постанову про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 126 КУпАП. Вважає дії екіпажу незаконними, що виразилися в зухвалому та агресивному спілкуванні та з явним перевищенням службових повноважень. Так, він мав при собі документи, однак не предявив їх, оскільки не здійснював керування транспортним засобом. Постанова була винесені фактично без розгляду справи, інспектор керуючись власними припущеннями та міркуваннями виніс постанову, не надавши йому можливість для надання власних пояснень та заперечень, не надав можливість скористатися правовою допомогою. Крім того, постанова була винесена на місці вчинення правопорушення, а не за місцем вчинення правопорушення (УПП в м. Кривому Розі), як того вимагає законодавство. Тому просить суд скасувати постанову серії ЄАА № 417472 від 26.05.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., закривши провадження у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1Ю, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Відповідач інспектор УПП ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду відзив на позов, в обґрунтуванні якого зазначено, що під час патрулювання 26.05.2018 р. близько 21 год. 20 сек. ним було помічено транспортний засіб Lexus GS днз АЕ3323ІЕ, після зупинки якого було виявлено вчинене адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1Ю, керуючи транспортним засобом не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 2.1.б ПДР України та не предявив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 а ПДР. Крім того, після зупинки вищевказаного транспортного засобу з додержанням ПДР України, він підійшов до автомобіля позивача та згідно п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» представився, однак коли наближався до автомобіля, то в нього була ввімкнена бодікамера на яку було зафіксовано, що зі сторони переднього пасажирського сидіння виходить дівчина, обходить автомобіль та сідає на водійське сидіння. На його питання у ОСОБА_1, чому вони міняються місцями, отримав відповідь, що ніхто не мінявся. Вказане підтверджується відеозаписом, в тому числі на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 пред'явити водійське посвідчення. Тому вважає, що при винесенні постанови він керувався нормами КУпАП та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими правовими актами, та просить в задоволенні позову відмовити.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи та переглянувши відеозапис, суд дійшов до таких висновків.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Як встановлено судом, 26 травня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕАА № 417472 відносно ОСОБА_1, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 26 травня 2018 року о 21:15:28 в м. Кривий Ріг по вул. Обїзна дорога біля АЗС, керуючи транспортним засобом «Lexus GS», реєстраційний номер НОМЕР_1, не мав при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п. п. 2.1б ПДР України та не предявив на вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.4 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.126 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Згідно приписів пункту 2.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП вбачається, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Позаяк, законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.
Таким чином, суд не бере до уваги доводи позивача з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором Поляковим В.А. як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення та під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладену в постанові від 12 березня 2018 року по справі №751/6165/17.
За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст. 222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
Крім того, згідно пунктів 2.1 а) та 2.1 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).
Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Так, враховуючи положення ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.
З наведеного вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.
На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення.
На відеозаписі чітко зафіксовано, як о 21:03 годині з пасажирського місця автомобіля «Lexus GS», реєстраційний номер НОМЕР_1, вийшла дівчина та обійшовши автомобіль, сідає на водійське місце. До того зафіксовано рух автомобіля, який зупинився. О 21:04 на вимогу інспектора УПП предявити посвідчення водія, ОСОБА_1, який на той час перебував вже на пасажирському місці, заявляє про їх відсутність, натомість дівчина, яка пересіла на місце водія, надає для предявлення свої права. О 21:05 год. ОСОБА_1 роз'яснюються права за ст.63 Конституції України та за ст.268 КУпАП, заяв та клопотань на той час не надійшло. Також, з відеозапису вбачається, що позивачу було доведено до відома про те, що відносно нього буде винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ст.126 ч.1 КУпАП.
Тому підстави, на які посилається позивач в своєму позові, суд розцінює як бажання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення.
За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.
Враховуючи вищенаведене суд доходить висновку, що складена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 417472 від 26 травня 2018 року є законною, відповідає вимогам ст.ст.251, 283 КУпАП та винесена по факту встановленого правопорушення з дотриманням законодавчо визначеної процедури розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 134, 139, 243-246, 286 КАС України ,суд,-
в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з дня його проголошення.
Суддя Д.М.Ніколенко