Справа № 810/593/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/593/18 Головуючий у І інстанції - Лапій С.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Літвіної Н.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення дій по призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановлення ІІ групи інвалідності та зобов'язання провести дії по нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення дій по призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановлення ІІ групи інвалідності та зобов'язання провести дії по нарахуванню та виплаті одноразової грошової допомоги.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під час проходження служби в органах внутрішніх справ приймав участь у бойових діях АТО, внаслідок чого отримав інвалідність. Вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено .

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не проведення дій по призначенню та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у зв'язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з хворобами, отриманими при проходженні служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з хворобами, отриманими при проходженні служби в органах внутрішніх справ України, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 03.04.2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивача було звільнено з міліції та прийнято на службу до Національної поліції України, відтак на позивача не розповсюджується постанова Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Крім того, відповідно до довідки МСЕК позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання пов'язаного із захистом Батьківщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач з 1995 року по 06.11.2015 року перебував на службі в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 року по 21.01.2016 року перебував на службі в поліції.

Під час проходження служби в органах внутрішніх справ безпосередньо приймав участь в бойових діях в зоні АТО, а саме з 13.03.2015 року по 11.04.2015 на території Донецької та Луганської областей у складі зведеного загону Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, що підтверджується довідкою від 09.04.2015 року.

Обласною медико-соціальною експертною комісією 03.04.2016 року позивачу встановлена 2 група інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 22/ЗВ від 20.01.2016, випискою МСЕК серія АВ № 0214434, довідкою до акта МСЕК серія АВ № 0214434 та довідкою про втрату професійної працездатності у відсотках серія АГ № 0006964.

У січні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму.

Листом від 26.01.2017 № 29/К-44 відповідач повідомив позивача, що на даний час не внесені зміни щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тому вирішити питання про призначення цієї допомоги не має підстав.

Позивач не погодившись з такою відмовою звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київській області про визнання протиправними дії щодо не вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги та зобов'язання Головного управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2017 року (справа № 357/13868) позовні вимоги задоволено та визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не вирішення питання про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності в 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму визначеного законом для працездатних осіб.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2017 скасовано та постановлено нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ НП у Київський області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та зобов'язано ГУ НП розглянути питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 як інваліду ІІ групи за захворюваннями, пов'язаними з проходженням служби в ОВС, та прийняти рішення.

На виконання Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 позивач звернувся до Головного управління національної поліції в Київській області та просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, однак відповідачем йому було відмовлено, оскільки згідно з інформацією ДУ «ТМО МВС України по Київській області» (лист від 27.12.2017 № 33/30/2187) до п. 12 свідоцтва про хворобу № 22/ЗВ від 20.01.2016 внесено зміни постановою ВЛК № 10 від 06.04.2016 в частині зміни причинного зв'язку захворюванням, а саме: «Захворювання, так, пов'язане з проходженням в ОВС» відмінено та зазначено «Захворювання, так, пов'язане з захистом Батьківщини».

Позивач не погоджуючись з такою відмовою звернувся до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотриманий порядок звернення із заявою про призначення та виплату одноразово грошової допомоги у разі встановлення інвалідності. Крім того, судом зазначено, що під час захисту Батьківщини позивач знаходився на службі в органах внутрішніх справ.

Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - «Закон № 565-XII») у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13 лютого 2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Разом з тим, 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - «Закон № 580-VIII»)

Згідно пунктом 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Водночас, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерством внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22 вересня 2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

З огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням йому інвалідності, по причині захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Разом з тим, аналіз норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону № 580-VIII. У зв'язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплату одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом № 580-VIII, а не Законом № 565-XII, оскільки підстави для її виплати виникли у позивача під час проходження служби поліцейського.

Оскільки позивачу з 05 квітня 2016 року встановлено IІ групу інвалідності в результаті захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, тобто після звільнення останнього з органів Національній поліції та у період коли діяв Закон № 580-VIII, то позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому статтею 99 Закону № 580-VIII 90 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відтак, вирішуючи спір по суті, суд мав виходити з того, що оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Київській області, то на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, у зв'язку з чим він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно пунктом 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII та Порядку № 4.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 р. у справі № 810/2646/16.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Медичний огляд позивача та встановлення йому інвалідності проводився відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800), оскільки позивач приймав участь в АТО на території Донецької та Луганської областей у складі зведеного загону Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Відповідно до підпункту «г» пункту 21.5 цього Положення постанови ВЛК про причинний зв'язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях "Захворювання, ТАК, пов'язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Позивач отримав довідку про участь в антитерористичні операції, при цьому зберігаючи статус працівника органів внутрішніх справ, тому одноразова грошова допомога повинна бути виплачена органом, в якому позивач проходив службу.

Крім того, вперше інвалідність позивачу була встановлена внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ 05 квітня 2016 року, згідно довідки серії АВ № 0214434.

Зміна формулювання причини інвалідності пов'язана лише з участю позивача в антитерористичній операції та не може бути підставою для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги взагалі, як стверджує відповідач, оскільки позивач проходив службу в Національній поліції України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Зі змісту ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі, визначеному статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію», в порядку передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11 січня 2016 р.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.М. Літвіна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 24.07.2018 року.