Справа № 804/4502/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 р. справа № 804/4502/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Павловського Д.П., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮПС і К» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з висновками податкового органу, викладеними в ОСОБА_1 перевірки і стали підставами для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Так, укладені правочини не передбачають безоплатності надання послуг з оренди, оскільки розділом 3 Договорів передбачена наявність орендної плати, а також визначено, що порядок оплати визначається сторонами у додаткових угодах. Також, норми податкового законодавства не ставлять у залежність правову оцінку податкового обліку платника податків від дотримання податкової чи платіжної дисципліни його контрагентами постачальниками товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, та фактично придбав товари (послуги) у цих постачальників. Позивач наголошує, що діюче законодавство не покладає на органи ДФС функції контрою за взаєморозрахунками між контрагентами та не надає право застосовувати штрафні санкції за несвоєчасну оплату наданих послуг між особами приватного права. З орендодавцями було укладено договори найму транспортних засобів, які були нотаріально посвідчені, де нотаріус, зокрема, виступив податковим агентом. Вказані договори укладалися за типовою формою, згідно п. 3.1 Договорів, розмір щомісячної орендної плати встановлюється у розмірі 100,00 грн. Позивач вказує, що надані до перевірки акти виконаних робіт на орендованих складських та виробничих приміщеннях по модернізації нежитлового приміщення не були взяті відповідачем до уваги, а акти підтверджують, що виконані роботи виконані господарським способом, власним персоналом підприємства є поточним ремонтом та не можуть бути віднесені до категорій капітальних. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними, тому, просить суд скасувати їх.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.07.2017 року (суддя Гончарова І.А.) адміністративний позов залишено без руху (а.с. 90).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 року (суддя Гончарова І.А.) відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 2914д від 30.11.2017 р. відповідно до п.2.3.49 та 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 804/4502/17, справа передана до провадження судді Павловського Д.П. (а.с. 112).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2017 року справу прийнято до провадження, та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 114).
20.12.2017 року засобами електронного звязку від представника позивача до суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.
У судове засідання 20.12.2017 року прибув представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмові заперечення проти позову.
Згідно із частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позові, позицію відповідача, викладену у письмових запереченнях, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Перевіркою встановлені наступні порушення: 1. пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 242783,00 грн., в тому числі за період 2016 р. на суму 242783,00 грн.; 2. «б» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині подання податкового розрахунку ф.№1 ДФ за 1 кв. 4 кв. 2016 р. з недостовірними відомостями про доходи, які були нараховані (сплачені) на користь платника податків.
ОСОБА_1 перевірки, які стали підставами для винесення контролюючим органом спірних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються на наступних обставинах.
За період з 17.12.2015 року по 31.12.2016 року ТОВ «ЮПС і К» задекларовано дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку у сумі 162903150,00 грн.
Перевіркою повноти визначення доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 17.12.2015 року по 31.12.2016 року встановлено його заниження на загальну суму 299577,00 грн., в тому числі за 2016 рік у сумі 299577,00 грн.
Проведеною перевіркою відображеного показника за 2015 рік та за 2016 рік в сумі 162903150,00 грн. на підставі таких документів: договорів та додаткових угод до них, специфікацій, видаткових накладних, актів прийому - передачі, рахунки - фактури, банківські виписки, даних бухгалтерських рахунків: 31 «Рахунки в банках», 33 «Інші засоби», 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», 37 «Розрахунки з різними дебіторами», 701 «Дохід від реалізації готової продукції», 702 «Дохід від реалізації товарів», 703 «Дохід від реалізації робіт та послуг», 711 «Дохід від реалізації іноземної валюти», 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів», 714 «Дохід від операційної курсової різниці», встановлено заниження задекларованих ТОВ «ЮПС і К» показників у рядку 01 Декларацій «Дохід від будь якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» на загальну суму 299577,00 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 299577,00 грн.
На виконання умов договору було складено акт прийому - передачі майна від 04.01.2016 року № 1.
В бухгалтерському обліку операції з отримання послуг з оренди нерухомого майна ТОВ «ЮПС і К» не відображені, так як відсутні підтверджуючі первинні документи, а саме: акти виконаних робіт, тощо. Будь - яких виплат на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вказаними договорами не здійснювалось.
Нежитлові приміщення виробничо-складського призначення за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Хвойна, ПО ТОВ «ЮПС і К» використовує для ведення господарської діяльності, а саме, виробництво плівки та пакетів.
Враховуючи вищезазначене, ТОВ «ЮПС і К» занижено дохід, що враховується при визначенні фінансового результату до оподаткування внаслідок не включення до складу доходів послуг з безоплатного використання нежитлового приміщення на загальну суму 279575,00 грн., в т.ч. за 2016 рік на суму 279575,00 грн.
ТОВ «ЮПС і К» укладено наступні договори оренди та найму транспортних засобів: від 28.01.2016 р. № 77 з ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_5), від 28.01.2016 р. № 82 з ОСОБА_5 (податковий номер НОМЕР_6), від 28.01.2016 р. № 87 з ОСОБА_6 (податковий номер НОМЕР_7), від 28.01.2016 р. № 92 з ОСОБА_7 (податковий номер НОМЕР_8), від 01.02.2016 р. №109 з ОСОБА_8 (податковий номер НОМЕР_9), від 02.02.2016 р. №117 з ОСОБА_9 (податковий номер НОМЕР_10), від 02.02.2016 р. № 136 з ОСОБА_10 (податковий номер НОМЕР_11), від 02.02.2016 р. № 149 з ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_4), від 02.02.2016 р. № 154 з ОСОБА_11 (податковий номер НОМЕР_12), від 02.02.2016 р. № 149 з ОСОБА_12 (податковий номер НОМЕР_13), від 02.02.2016 р. №149 з ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_3), від 02.02.2016 р. №122 з ОСОБА_13 (податковий номер НОМЕР_14), від 02.02.2016 р. № 127 з ОСОБА_14 (податковий номер НОМЕР_15), від 02.02.2016 р. №132 з ОСОБА_15 (податковий номер НОМЕР_16), від 08.02.2016 р. № 181 з ОСОБА_16 (податковий номер НОМЕР_17), від 08.02.2016 р. №184 з ОСОБА_17 (податковий номер НОМЕР_18), від 09.02.2016 р. №191 з ОСОБА_18 (податковий номер НОМЕР_19), від 08.07.2016 р. №505 з ОСОБА_19 (податковий номер НОМЕР_20).
В бухгалтерському обліку операції з отримання послуг з оренди транспортних засобів ТОВ «ЮПС і К» не відображені, так як відсутні підтверджуючі первинні документи, а саме акти виконаних робіт, тощо. Будь-яких виплат на користь наведених у таблиці орендодавців за вказаними договорами не здійснювалось.
Транспортні засоби ТОВ «ЮПС і К» використовує для ведення господарської діяльності.
3а період з 17.12.2015 року по 31.12.2016 року ТОВ «ЮПС і К» у Звіті про фінансові результати (Форма № 2-м) задекларовано витрати у сумі 159443,00 грн.
Перевіркою повноти визначення витрат, задекларованих ТОВ «ЮПС і К» у Звіті про фінансові результати (Форма № 2-м) за період з 17.12.2015 по 31.12.2016 року встановлено їх завищення на загальну суму 1049222 грн., в тому числі у період 2016 рік на суму 1049222,00 грн.
Проведеною перевіркою відображеного показника на підставі таких документів: журнали - ордери по рахункам 10 «Основні засоби», 13 «Знос», 15 «Капітальні інвестиції», 20 «Виробничі запаси», 23 «Виробництво», 26 «Готова продукція», 28 Товари», 31 «Рахунки в банках», 33 «Інші кошти», 372 «Розрахунки з підзвітними особами», 377 «Розрахунки з іншими дебіторами», 39 «Витрати майбутніх періодів», 471 «Забезпечення виплати відпусток», 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 64 «Розрахунки по податкам і платежам», 65 «Розрахунки за страхуванням», 66 «Розрахунки за виплатами працівникам», 79 «Фінансові результати», 901 «Собівартість реалізованої готової продукції», 902 «Собівартість реалізованих товарів», 903 «Собівартість реалізованих робіт та послуг», 91 Загальногосподарські витрати», 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», 94 «Інші витрати операційної діяльності», договори, виписки банку, акти наданих послуг, видаткові накладні, товаро - транспортні накладні, інші первинні документи, встановлено завищення ТОВ «ЮПС і К» показників бухгалтерського обліку на загальну суму 1 049 222 грн., в тому числі за період 2016 рік - 1049222,00 грн.
Згідно наданих до перевірки первинних документів, а саме актів здачі - прийняття робіт (надання послуг), актів виконаних робіт по підприємству, встановлено, що за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, 110, виконувалися роботи на орендованих складських та виробничих приміщеннях: модернізація «нежитлового приміщення виробничо - складського призначення та послуги екскаватора, автокрана та автопідйомника за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, 110.
Згідно наданих до перевірки актів здачі - прийняття робіт (надання послуг), актів виконаних робіт по підприємству перелік виконаних робіт включає повний цикл створення обєктів виробництва: розробка ґрунту, підсипання підїзної дороги, демонтажні роботи стін, підлоги та стелі, армування та укладання стяжок підлоги, встановлення нового сантехнічного обладнання та системи водовідведення, штукатурні роботи, електротехнічні роботи з прокладанням електрокабелів, встановлення розеток, світильників, вимикачів, тощо, виготовлення та встановлення дверей, а також матеріали використанні для створення таких обєктів, укладка бетонних сумішей, облаштування стін, покриття полів (облаштування цементних стяжок, облаштування покриття з керамічної плитки), монтаж трубопроводів (встановлення трубопроводів водовідведення, супутні матеріали та ін.).
За даними бухгалтерського обліку підприємства списання та віднесення до складу витрат - витрат з поліпшення орендованої території за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, 110 на загальну суму 1049222,00 грн., відображено у бухгалтерському обліку наступними записами: поліпшення орендованої території за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, 110 (Модернізація «нежитлового приміщення виробничо - складського призначення): Дт 1522 Кт 631 -838 869,23 грн., Дт 91 Кт 1522 - 838 869,23 грн., Дт 901 Кт 91 - 838 869,23 грн.; поліпшення орендованої території (послуги екскаватора, автокрана та автопідйомника за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Хвойна, 110): Дт 1522 Кт 631 - 210 352,50 грн., Дт 91 Кт 1522 - 210 352,50 грн., Дт 901 Кт 91-210 352,50 грн.
Аналіз наданих до перевірки первинних документів та суті господарських операцій встановлено, що зазначені господарські операції, які обліковувались підприємством як операції з поточного ремонту, фактично є операціями з капітального ремонту основних засобів, що використовуються у виробничій діяльності підприємства.
З даного приводу суд зазначає, що основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України та вирішуючи даний спір по суті заявлених позовних вимог застосуванню підлягають норми кодексу в редакції у відповідності до дії норми закону у часі.
Відповідно до пп. 14.1.13 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, безоплатно надані товари, роботи, послуги: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Згідно з пп. 14.1.203 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, будь-які операції господарського, цивільно - правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими обєктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг) розглядаються як продаж результатів робіт (послуг).
Тобто, з метою оподаткування для платника податку-користувача операція із безоплатного отримання у користування основних засобів розглядається як безоплатне отримання послуг, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, та включається до інших доходів, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування на дату їх фактичного отримання.
Згідно з положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає ОСОБА_10 України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .
Відповідно до ст. 1 цього Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно зі ст. 1 Закону № 996-XIV, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Відповідно до п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до ПСБО № 15, затвердженого наказ Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290 встановлено наступне.
Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо).
Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо.
Дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.
Якщо безоплатно отриманий у користування актив забезпечує надходження економічних вигід протягом кількох звітних періодів, то доходи визнаються на систематичній основі протягом тих звітних періодів, коли надходять відповідні економічні вигоди.
Міністерством регіонального розвитку та будівництва України у листі №9/9-1056 від 15.07.2009 р. визначено, що капітальний ремонт будівлі - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання будівель у зв'язку з їх фізичною зношеністю та руйнуванням, поліпшення експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об'єкта.
У відповідності до п.6 «Облік ремонту та поліпшення основних засобів» Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30 вересня 2003 року № 561 підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов'язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об'єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об'єктом.
Прикладами такого поліпшення є: а) модифікація, модернізація об'єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати; г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.
Витрати на капітальний ремонт об'єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів.
Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов'язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання.
Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об'єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів.
Витрати, що здійснюються для підтримання об'єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
Поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі).
Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об'єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію).
Поточний ремонт це підтримання обєкта в робочому стані, капітальний відновлення експлуатаційних характеристик обєкта та їх поліпшення. Перелік робіт, що належать до капітального та поточного ремонтів наведено у відповідних будівельних нормах чи правилах.
Тобто, метою капітального ремонту є збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання основних засобів, а поточного - одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від їх використання
Загальними положеннями П(С) БО 7 «Основні засоби» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92 (із змінами та доповненнями) визначено термін «капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи» - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення що збільшують (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання обєктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необортних матеріальних активів, призначених для заміни діючих і устаткування для монтажу), що здійснюється підприємством.
Відповідно до п. 14 П(С)БО 7 «Основні засоби» первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов'язаних з поліпшенням об'єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об'єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв'язку з частковою ліквідацією об'єкта основних засобів.
Відповідно до п. 11 П(С)БО 16 Витрати затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених загально виробничих витрат та понаднормових виробничих витрат. В виробничу собівартість продукції (робіт, послуг) включається: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальногосподарські та постійні розподілені загальногосподарські витрати.
Відповідно до п. 15 П(С)БО 16 Витрати затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 до складу загальногосподарських витрат включаються: витрати на керування виробництвом (оплата праці апарата управління цехами, ділянками і т.п., відрахування на соціальні заходи та медичне страхування апарату управління цехами, ділянками; витрати на оплату службових відряджень персоналу цехів, ділянок та т.п.); амортизація основних засобів загальногосподарського (цехового, ділянкового, лінійного) призначення; амортизація нематеріальних активів загальногосподарського (цехового, ділянкового, лінійного) призначення; витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальногосподарського призначення; витрати на поліпшення технології та організації виробництва (оплата праці та відрахування на соціальні заходи робітників, зайнятих удосконаленням технології і організації виробництва, покращенням якості продукції, підвищенням її надійності, довговічності, інших експлуатаційних характеристик у виробничому процесі, витрат матеріалів, придбаних комплектуючих виробів та полу фабрикатів, оплата послуг сторонніх організацій та т.п.); витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання виробничих приміщень; витрати на обслуговування виробничого процесу (оплата праці загальновиробничого персоналу; відрахування на соціальні заходи, медичне страхування робочих та апарата управління виробництвом; витрати на здійснення технологічного контроля за виробничими процесами та якістю продукції, робіт та послуг); витрати на охорону праці, техніку безпеки та охорону навколишнього природного середовища; інші витрати (внутрішньозаводське переміщення матеріалів, деталів, полу або фабрикатів, інструментів зі складів в цеха та готової продукції на склади, недостачі незавершеного виробництва; недостачі та втрати від псування матеріальних цінностей в цехах; оплата простоїв та т.п.).
Судом досліджені надані до матеріалів справи копії договорів найму транспортних засобів, копії договорів оренди нерухомого майна, копії актів виконаних робіт.
З даного приводу суд зазначає, що надання вказаних первинних документів не підтверджує надання їх до перевірки, крім того спірні обставини стосуються відображення та оприбуткування власне в податковому обліку виконання обумовлених робіт. Акти виконаних робіт не є основними первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», виключна наявність яких може слугувати підтвердженням здійснення тих чи інших господарських операцій. Крім того, ані до перевірки, ані до суду не надані документи на підтвердження здійснення виплат на користь орендодавців.
Враховуючи вимоги законодавства та обставини встановлені в ОСОБА_18 перевірки, суд погоджуються з висновками податкового органу, що по суті наведені господарські операції з поточного ремонту є операціями з капітального ремонту основних засобів, що використовуються у виробничій діяльності підприємства.
В результаті дослідження суд дійшов висновку, шо підприємством неправомірно віднесено витрати від вартості послуг до складу загальновиробничих витрат, замість збільшення первісної вартості таких засобів, в результаті чого встановлено його заниження на загальну суму 242 783 грн., в тому числі за 2016 рік на суму 242 783 грн.
Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, зважаючи на те, що суду не надано належних та достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог, натомість, відповідачем доведено правомірність застосування до підприємства штрафу та зобовязання сплатити визначені податковим органом суму податкового зобовязання, позов задоволенню не підлягає.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Проте, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПС і К" до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_20