Справа № 812/1839/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року справа №812/1839/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 р. у справі № 812/1839/17 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.), яке складено в повному обсязі 15 травня 2018 року у м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про стягнення коштів за податковим боргом

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - позивач) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (далі - відповідач, апелянт) в якому просили суд стягнути податкову заборгованість.

В обґрунтування позову зазначили, що Відповідач зареєстрований Сєвєродонецькою міською радою 02.10.1991 та перебуває на обліку у Могилів-Подільській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області по теперішній час як платник податків за неосновним місцем обліку. Станом на 10.11.2017 Відповідачем не сплачено податковий борг у сумі 61 147,13 грн., яка виникла в результаті несплати самостійно задекларованих зобов'язань з орендної плати за землю та податку на нерухоме майно. Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС надіслана податкова вимога №1755-17 від 23.11.2016.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. Стягнув з розрахункових рахунків Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» (ідентифікаційний код 05839888, місцезнаходження юридичної особи: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, буд. 3-А) у банках, що його обслуговують, на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 61147,13 грн. (шістдесят одна тисяча сто сорок сім гривень 13 коп.)

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума податкового боргу в розмірі 61147,13 грн. на час розгляду справи не сплачена відповідачем в добровільному порядку, сума боргу не заперечувалася відповідачем, сума боргу є узгодженою, вимоги контролюючого органу про стягнення заборгованості визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управління зазначає, що ПАТ «УКРІНБАНК», правонаступником якого є Відповідач, був віднесений постановою НБУ № 934 від 24.12.2015 до неплатоспроможних, а рішенням ФГВФО № 239 від 24.12.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації.

На підставі пропозиції ФГВФО НБУ була винесена постанова № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК». Цього ж дня ФГВФО було прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням Фонду № 385 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «УКРІНБАНК» Білій І. В.

Відповідно до ч.2 ст.58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахункам, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Постановою Правління НБУ № 444 від 16.09.2004 «Про затвердження Положення про порядок припинення, зупинення, обмеження діяльності банків в особливий період» визначено, що обмеження Національним банком діяльності банку - це заборона на визначений строк (або без зазначення строку) здійснення банком окремих банківських операцій або здійснення операцій з визначеними обмеженнями.

Пунктом 3.2 Постанови Правління НБУ № 444 від 16.09.2004 визначено, що введення обмеження діяльності банку здійснюється на підставах та в порядку, визначеному законодавством України, зокрема «Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства», затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року № 346, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 року за № 1590/21902 (зі змінами).

Постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року № 346 «Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства» визначені наступні форми обмеження діяльності банків, які можуть застосовуватися НБУ до суб'єкту нагляду:

1) введення куратора в банк та запровадження особливого режиму контролю за його діяльністю, п. 5.1. гл. 5;

2) віднесення банку до категорії проблемних, п. 12.1;

3) віднесення банку до категорії неплатоспроможних, п. 13.1;

4) ліквідація банку, розд. III.

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Підп. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Отже, оскільки нарахування податкового боргу з орендної плати юридичних осіб (18010900) було проведено 30.12.2015, тобто у період дії тимчасової адміністрації, Позивач не мав право його нараховувати.

22.03.2016 Правлінням НБУ на підставі пропозиції ФГВФО щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК». На підставі вказаної постанови НБУ виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Підп. 3 ч.3 ст 46 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Частиною 3 статті 46 статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов'язаннями банку із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Виходячи з наведеного вище, у Позивача відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача податкового боргу в іншій процедурі, ніж ліквідаційна процедура, визначена приписами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також апелянт зазначив, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув клопотання в порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом - 05839888 міститься інформація стосовно відповідача - Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", ПАТ «УКР/ІН/КОМ» має право займатись діяльністю:

64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н. в.і. у., 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Дані про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора: відомості відсутні;

Відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення: відомості відсутні;

Відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявленим кредиторами своїх вимог: відомості відсутні.

ПАТ «УКР/ІН/КОМ» зареєстроване як юридична особа за адресою: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, буд. 3-А, є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України, та перебуває на обліку у Могилів-Подільській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області по теперішній час як платник податків за неосновним місцем обліку (арк. спр. 5, 35-45).

Також відповідачем не підтверджено те, що ПАТ «УКР/ІН/КОМ» є правонаступником ПАТ „Укрінбанк", тобто, твердження безпідставні. У розділі «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа» - відомості відсутні.

Станом на дату звернення до суду ПАТ «УКР/ІН/КОМ» не сплатило податковий борг у сумі 57 136 грн. 41 коп. Сума боргу виникла в результаті несплати самостійно задекларованих зобов'язань з орендної плати за землю.

Детальний розрахунок:

2015 рік:

Листопад - Податковий розрахунок земельного податку № від 20.02.2015, сума - 1738,43 грн., термін сплати - 30.12.2015;

Грудень - Податковий розрахунок земельного податку № від 20.02.2015, сума - 1738,37 грн, термін сплати - 30.01.2016.

Загальний борг за 2015 рік - 3 476,79 грн. (сплата 1 коп.)

2016 рік:

Січень- Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати - 01.03.2016;

Лютий - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума 2491,16 грн., термін сплати - 30.03.2016;

Березень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати - 30.04.2016;

Квітень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати -30.05.2016;

Травень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн, термін сплати - 30.06.2016;

Червень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн, термін сплати - 30.07.2016;

Липень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн, термін сплати - 30.08.2016;

Серпень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати - 30.09.2016;

Вересень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати - 30.10.2016;

Жовтень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати - 30.11.2016;

Листопад - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,16 грн., термін сплати - 30.12.2016;

Грудень - Податковий розрахунок земельного податку № від 19.02.2016, сума - 2491,19 грн., термін сплати - 30.01.2017, разом - 29 893,9 грн.

2017 рік:

Січень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.201, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 02.03.2016;

Лютий - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.03.2016;

Березень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.04.2016;

Квітень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.05.2016;

Травень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.06.2016;

Червень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,6 грн., термін сплати - 30.07.2016;

Липень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.08.2016;

Серпень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11 02 2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.09.2016;

Вересень - Податковий розрахунок земельного податку № від 11.02.2017, сума - 2640,63 грн., термін сплати - 30.10.2016., разом 23 765,67 грн.

Загальна сума богу на дату подання позову: 57 136,42 грн.

Датою виникнення податкового боргу є 30.12.20.15 року, тобто, з цієї дати платник податків перестав виконувати свої зобов'язання щодо сплати орендної плати за землю та станом на дату звернення До суду із позовом про стягнення боргу (1.0.) 1.2017 року) сума боргу становила 57 136.42 грн.. що підтверджується довідкою про борг, витягом з 1КП. поданими деклараціями.

Просить стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Публічне акціонерне товариство „Українська інноваційна компанія" кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 61 147,13 грн.

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відповідно до статті 6 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

У відповідності із статтею 14 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI:

- грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1);

- штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1);

- пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1);

- податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

У відповідності із статтею 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право визначати у визначених цим Кодексом випадках суми податкових та грошових зобов'язань платників податків (підпункт 20.1.27 пункту 20.1); застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 20.1.28 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини (пункт 20.1.18 пункту 20.1).

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, що ПАТ «УКР/ІН/КОМ» зареєстроване як юридична особа за адресою: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна, буд. 3-А, є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України, та перебуває на обліку у Могилів-Подільській ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області по теперішній час як платник податків за неосновним місцем обліку (арк. спр. 5, 35-45).

Відповідно до ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПКУ Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п. 287.3. ст. 287 ПКУ податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

У відповідача станом на 10.11.2017 виникла податкова заборгованість, яка складається:

- з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) - 57136,41 грн., згідно податкової декларації від 20.02.2015 на 2016 рік, податкової декларації від 11.02.2017 на 2017 рік (арк. спр. 9-12),

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 4010,72 грн., згідно податкової декларації від 18.02.2016 за 2016 року (арк. спр.16).

Таким чином, сума несплаченого узгодженого податкового зобов'язання з плати за землю та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з Відповідача становить 61147,13 грн. (арк. спр. 4).

Відповідно до п.56.11 ст. 56 ПКУ не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.п. 191.1.22. п.19-1 ст. 19-1 ПКУ контролюючі органи, зокрема здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Пунктом 59.1 ст.59 ПКУ передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПКУ у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Податковим органом на адресу відповідача надіслана податкова вимога №6 від 23.02.2012 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримана посадовою особою відповідача 05.03.2012 (арк. спр. 13).

Могилів-Подільською ОДПІ ГУ ДФС надіслана Відповідачу поштою та вручена податкова вимога №1755-17 від 23.11.2016, яка не оскаржувалась та не скасовувалась в судовому порядку, а підстави її відкликати відсутні (арк. спр. 27).

На підставі п.95.1 ст.95 ПКУ орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна Отакого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Згідно п.95.3 ст.95 ПКУ стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Підпунктом 20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Щодо доводів апелянта на підставу відмови у позові на факт правонаступництва відповідача прав та обов'язків ПАТ «УКРІНБАНК» та на рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 за № 385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» суд апеляційної інстанції не приймає з наступних підстав.

Згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016, залишеної без змін ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 і Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, визнана протиправною та скасована постанова Правління Національного банку України від 22.03.2016 № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» з моменту її прийняття; також визнане протиправним та скасоване рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 за № 385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» з моменту його прийняття.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Публічного акціонерного товариства «Українська Інноваційна Компанія» в розділі «Дата державної реєстрації, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення» - відомості відсутні; в розділі «Дані про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації, зокрема відомості про розпорядника майна, санатора» - відомості відсутні; в розділі «Відомості про перебування юридичної особи у процесі припинення» - відомості відсутні; в розділі «Відомості про строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог» - відомості відсутні; в розділі «Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення» - відомості відсутні; в розділі «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа» - відомості відсутні (а.с.212-213).

Статтею 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Згідно статті 26 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк може бути реорганізований за рішенням власників банку.

Реорганізація може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про банки і банківську діяльність» реорганізація за рішенням власників банку здійснюється згідно із законодавством України про господарські товариства за умови надання попереднього дозволу Національного банку України на реорганізацію банку та затвердження Національним банком України плану реорганізації банку.

У разі здійснення реорганізації банку за рішенням його власників шляхом перетворення план реорганізації банку не складається.

Національний банк України визначає перелік документів, які подаються для отримання дозволу на реорганізацію та затвердження плану реорганізації банку.

Національний банк України не дає дозволу на реорганізацію банку у разі, якщо є достатні підстави вважати, що реорганізація загрожує інтересам вкладників та інших кредиторів і банк, створений у результаті реорганізації та/або банк, який не припиняється як юридична особа у результаті приєднання до нього або виділу з нього, не будуть відповідати вимогам щодо економічних нормативів їх діяльності, порядку реєстрації банків і ліцензування їх діяльності.

Національний банк України надає дозвіл чи відмовляє у реорганізації банку протягом одного місяця з моменту отримання заяви банку на реорганізацію.

Статтею 28 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що реорганізація розпочинається після затвердження Національним банком України плану реорганізації, який крім інших необхідних заходів повинен передбачати подання Національному банку України відповідних документів, необхідних для погодження статуту нового банку або для погодження змін до статуту існуючого банку.

Статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк може бути ліквідований:

1) за рішенням власників банку;

2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не надано доказів тому, що відносно ПАТ «Український Інноваційний Банк» у визначеному чинним законодавством була розпочата процедура реорганізації, а відповідач у визначеному законом порядку був визнаний його правонаступником.

Також з урахуванням постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «УКРІНБАНК» ДО КАТЕГОРІЇ НЕПЛАТОСПРОМОЖНИХ», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 за № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», а також постанови Верховного Суду України від 24.10.2017 по справі 826/1162/16 який встановив, що відповідачем не надано, а судом не виявлено доказів тому, що відносно ПАТ «УКРІНБАНК» у визначеному ст.ст.77-78 Закону України «Про банки і банківську діяльність» завершена процедура ліквідації із визначенням конкретного правонаступника.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції вважає, що у апелянта відсутні підстави визначати відповідача правонаступником ПАТ «Український Інноваційний Банк» та застосування до спірних за даною адміністративною справою правовідносин положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У зв'язку з вищевикладеним суд апеляційної інстанції також вважає безпідставним клопотання ПАТ «УКРІНБАНК» про залучення їх до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог.

Щодо доводів апелянта з приводу пропущення строку звернення до адміністративного суду, суд апеляційної інстанції має зазначити наступне.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року даний адміністративний позов залишено без розгляду (арк. спр. 59).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Вінницькій області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року у справі № 812/1839/17 - задоволено частково. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року у справі № 812/1839/17 - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (арк. спр. 111), тобто це питання вже вирішувалось.

За таких обставин, враховуючи те, що сума податкового боргу в розмірі 61147,13 грн. на час розгляду справи не сплачена відповідачем в добровільному порядку, сума боргу не заперечувалася відповідачем, сума боргу є узгодженою, вимоги контролюючого органу про стягнення заборгованості визнаються судом обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 р. у справі № 812/1839/17 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 р. у справі № 812/1839/17 - залишити без змін.

У задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про залучення їх у якості третіх осіб без самостійних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено та підписано 24 липня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

Т.Г.Гаврищук