Справа № 804/6601/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 р. Справа № 804/6601/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 до Широківського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -
11 жовтня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - позивачі) звернулись в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Широківського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просять суд: визнати протиправною бездіяльність Широківського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту громадянина України неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у формі паспортної книжечки; зобов'язати Широківський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі паспортної книжечки.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, та 31.08.2017 року звернулись до відповідача із заявою щодо видачі дитині паспорту громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, у звязку з категоричною відмовою від оформлення паспорту з електронним безконтактним носієм та з електронним чіпом у формі пластикової картки типу ІD. Проте, 06.09.2017 року отримали відмову в оформленні паспорту громадянина України з використанням бланку паспорту громадянина України у формі книжечки через те, що з прийняттям Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України оформлюється тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, у звязку з чим документування паспортом громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина у формі книжечки, не здійснюється. Вважають, що відповідач порушує права та інтереси іх неповнолітнього сина на отримання паспорту у формі книжечки, тому, звернулися до суду за захистом його прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2017 року, після усунення недоліків позовної заяви, судом відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
З 15.12.2017 року діє нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 10 Розділу VII «Перехідні положення» якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивачі у судове засідання 20.12.2017 року не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, 13.12.2017 року надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, в порядку письмового провадження.
Відповідач - Широківський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання явку свого представника не забезпечив, надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням представника на лікарняному, відзив на адміністративний позов не надав.
Відповідно до частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Згідно із частиною 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Керуючись приписами статей 175, 194, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути адміністративну справу в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження 1-КИ № 234844.
31.08.2017 року ОСОБА_1, у зв'язку з досягненням сином - ОСОБА_3 чотирнадцятирічного віку, звернулась із заявою до начальника Широківського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про видачу ОСОБА_3 паспорту громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, а не у формі ID-картки.
Листом від 06.09.2017 року № 1935 Широківський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повідомив, що з прийняттям Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України оформлюється тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, у звязку з чим документування паспортом громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина у формі книжечки, не здійснюється.
Позивачі вважають, що вказаною відмовою були порушені права та охоронювані законом інтереси їх неповнолітнього сина, що і стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі Закон № 2235-III), документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
На виконання положень статті 5 Закону України «Про громадянство України», Верховною Радою України 26 червня 1992 року прийнято постанову, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України.
Пунктами 1,3 Положення про паспорт громадянина України передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначаються правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
Згідно із частиною 1, 2 статті 21 зазначеного Закону, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобовязаний отримати паспорт громадянина України.
Зі змісту частини 4 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» слідує, що законодавцем імперативно встановлено вимогу, відповідно до якої паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Частиною 7 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено перелік відомостей, які вносяться до паспорта громадянина України, зокрема: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім'я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб'єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова».
Крім того, частиною 2 статті 15 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням уповноваженого органу та інших уповноважених суб'єктів.
Так, на виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України».
Згідно з пунктом 2 постанови № 302, з 01 січня 2016 року запроваджується оформлення і видача паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорту громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII.
Відповідно до абзацу 2 пункту 3 змін, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 745, прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланку якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється. Крім того, розяснено, що територіальними підрозділами ДМС, які мають відповідне обладнання для оформлення паспорту громадянина України у формі картки, прийом заяв на оформлення паспорту громадянина України зразка 1994 року не здійснюється.
Як слідує з матеріалів справи, на момент звернення одного з позивачів із заявою за паспортом для неповнолітнього сина, 31.08.2017 року, відповідач повністю забезпечений обладнанням для виготовлення паспорту громадянина України у вигляді ID картки.
Суд вважає, що відповідач зобов'язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України відповідно до вимог чинного законодавства, а саме, здійснювати видачу паспортів у вигляді картки.
Крім того, статтю 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» викладено у новій редакції, яка не містить гарантії права на відмову через свої релігійні переконання від отримання документа з імплантованим у бланк безконтактним електронним носієм, або від внесення інформації до безконтактного електронного носія.
Частиною 4 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено лише право особи на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому субєкту про внесення або відмову від внесення від цифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.
Як вбачається з матеріалів справи, бажання позивачів отримати неповнолітньому сину паспорт, який би не містив безконтактного електронного носія, обумовлене релігійними переконаннями, однак доводи позивача щодо дискримінації громадян за релігійною чи віковою ознакою з боку відповідача нічим не підтверджені.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації в Україні», усі правовідносини, пов'язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.
Відповідно до статті 4 цього Закону, громадяни України є рівними перед законом і мають рівні права в усіх галузях економічного, політичного, соціального і культурного життя незалежно від їх ставлення до релігії. В офіційних документах ставлення громадянина до релігії не вказується. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав, встановлення прямих чи непрямих переваг громадян залежно від їх ставлення до релігії, так само як і розпалювання пов'язаних з цим ворожнечі й ненависті чи ображання почуттів громадян, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом. Ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов'язків. Заміна виконання одного обов'язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України.
Як зазначено у статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», кожен громадян України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобовязаний отримати паспорт громадянина України, тому позивачі не можуть відмовитись від виконання обовязку отримати паспорт саме встановленої форми, посилаючись на релігійні переконання.
Таким чином, з наведеного вбачається, що відповідач зобов'язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспортів у вигляді картки, що виключає можливість зобовязати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України неповнолітньому сину позивачів у формі паспортної книжечки.
Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Широківського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з відмовою позивачам у задоволенні позову, понесені ними судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 72 - 77, 90, 139, 246 - 247, 249, 255, 295, 297Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 до Широківського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Копію рішення направити всім сторонам по справі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4