Справа № 809/1053/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" липня 2018 р. справа № 809/1053/18
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом керівника Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Європа ОСОБА_1» про стягнення плати за проїзд в сумі 158 190,38 грн., -
ВСТАНОВИВ:
18.06.2018 керівник Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Європа ОСОБА_1» (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області, про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, згідно з розрахунком №342 від 26.03.2018 у розмірі 158 190,38 грн., з підстав протиправного невнесення вказаної плати.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення вимог частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги», частини 3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», пункту 22.5 Правил дорожнього руху, пунктів 3 та 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, водієм транспортного засобу, який належить відповідачу на праві власності, здійснено проїзд автомобільними дорогами за маршрутом с. Варварівка, Карлівського району, Полтавської області м. Миколаїв із перевищенням нормативних вагових параметрів без відповідного дозволу та без плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів. Так, за результатами зважування 26.03.2018 автомобіля марки MAN TGA 18.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причепа BODEX KIS 3 WS, номерний знак НОМЕР_2 , встановлено перевищення нормативно-вагових параметрів. Вказане порушення зафіксоване в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0002639 від 26.03.2018, додатком до якого є розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №342 від 26.03.2018, згідно з яким відповідачу як перевізнику нараховано плату за проїзд в розмірі 4878,3 євро, що станом на день проведення розрахунку складає 158 190,38 грн. Вказану плату відповідач добровільно не сплатив, що стало підставою звернення прокурора із даною позовною заявою до суду.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 09.07.2018 представником подано відзив, в якому зазначив, що органи прокуратури не мають право на звернення з позовом про стягнення плати за проїзд, а таким повноваженням наділені органи Укртрансбезпеки та її територіальні органи. Також зазначив, що посадові особи Укртрансбезпеки з порушення процедурних норм здійснили вагово-габаритний контроль і відповідно неправомірно винесені акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0002639 від 26.03.2018 та довідка про результати габаритно-вагового контролю від 26.03.2018 (а.с. 51-55).
26.07.2018 від позивача на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від 23.07.2018 за №12-86/5840, в якій зазначено, що доводи відповідача у відзиві є безпідставні та не мають свого підтвердження. Так, відмічено, що органи Укртрансбезпеки згідно постанови КМУ «Про державну службу України з безпеки на транспорті» від 11.02.2015 за №103 наділені функцією габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нарахування відповідної плати за проїзд за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу. Також зазначено, що порядок проведення габаритно-вагового контролю регулюється постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про затвердження порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні». Вказаним Порядком врегульована процедура проведення зважування всіх транспортних засобів незалежно від того, який саме вантаж перевозиться. Позивач зазначив також, що предметом даного адміністративного спору є стягнення плати за проїзд в Державний бюджет України на підставі розрахунку №342 від 26.03.2018, який є чинним та не скасованим, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 61-64).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, відзив та відповідь на відзив, встановив наступне.
Відповідно до графіку проведення рейдових перевірок у період з 26.03.2018 по 01.04.2018, затвердженого наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.03.2018, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області здійснено габаритно-ваговий контроль транспортних засобів, в ході якого було проведено контрольне зважування автомобіля марки MAN модель TGA-18.430, реєстраційний номер AT 4413 ВХ та причепа марки BODEX модель KIS 3WS, номерний знак НОМЕР_2, які належать на праві власності відповідачу, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 574495 та СХМ 574439 (а.с. 39).
Про результати габаритно-вагового контролю даного транспортного засобу складено довідку від 26.03.2018 та акт №0002639 від 26.03.2018, в яких зафіксовано такі перевищення відповідачем нормативних вагових параметрів: нормативно допустима вага 40 т, тоді як фактична 50,8 т, осьові навантаження: нормативно допустима норма здвоєної осі 11 т, тоді як фактична 15,93 т, нормативно допустима норма строєної осі 22 т, тоді як фактична 27,4 т (а.с. 35, 36).
Відповідно до даних товарно-транспортної накладної №25 від 26.03.2018 відповідач як автомобільний перевізник, здійснював перевезення пшениці з пункту навантаження село Варварівка Карлівського району Полтавської області в пункт розвантаження місто Миколаїв.
Пунктом 7 акту №0002639 від 26.03.2018 також встановлено маршрут руху транспортного засобу із зазначенням пройденої відстані дорогами загального користування, а саме, 483 км (а.с. 35).
На підставі вищезазначених документів габаритно-вагового контролю, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №342 від 26.03.2018 (а.с.37), згідно з яким відповідачу нараховано плату за проїзд в сумі 4878,3 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку 26.03.2018 становить 158 190,38 грн.
Водій вищезазначеного транспортного засобу ОСОБА_2 ознайомився із довідкою про результати габаритно-вагового контролю від 26.03.2018, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0002639 від 26.03.2018 та розрахунком №342 від 26.03.2018, від письмових пояснень, підпису та отримання копій вказаних документів відмовився. Вказане підтверджується підписами на вищезазначених документах посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, які здійснювали перевірку, (а.с. 35-37).
Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області листом №27-1-03/999 від 27.03.2018 повідомлено відповідача про необхідність внесення плати за проїзд великовагового та великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу відповідно до розрахунку №3428 від 26.03.2018, проведеного під час виявлення таких порушень, у розмірі 158 190,38 грн. та у строк до 26.04.2018.
Враховуючи те, що у встановлений термін відповідачем не внесено вищезазначену плату, чим спричинено недоотримання коштів державним бюджетом України, позивач, з метою захисту інтересів держави звернувся із даною позовною заявою до суду із вимогою про примусове стягнення нарахованої плати.
Суд звертає увагу на те, що згідно Положення №103 та інших нормативно-правових актів, Укртрансбезпека та її територіальні органи не наділена повноваженнями на примусове стягнення плати за проїзд у судовому порядку.
Частинами 3 та 4 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Так, судом встановлено, що прокурор звернувся з даним адміністративним позовом у звязку із тим, що до Кіровоградської місцевої прокуратури надійшла інформація щдо невнесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного автотранспорту автомобільними дорогами України відповідачем, що призводить до недоотримання коштів державним бюджетом України.
Тому доводи відповідача про те, що органи прокуратури не мають право на звернення з відповідним позовом про стягнення плати за проїзд, є хибними.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується положеннями законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме: Конституції України, Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за №3353-ХІІ (далі Закон №3353-ХІІ), Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 за №2862-ІV (далі Закон №2862-ІV), Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 за №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (далі Правила №30), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі Порядок №879), Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 (далі Положення №103).
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання врегульовано Законом №3353-ХІІ.
Згідно зі статтею 3 вказаного Закону державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті та Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Правовий статус Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека) визначено Положенням №103.
Пунктом 1 вказаного Положення визначено, що Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 2 та 15 пункту 5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу, відповідно до пункту 8 Положення №103.
З огляду на наведені приписи, Управлінню Укртрансбезпеки у Кіровоградській області надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Абзацом 2 статті 29 Закону №3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Разом з цим, приписами частини третьої статті 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Слід зазначити також, що згідно з пунктами 3 та 4 Правил №30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Так, відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т). Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Згідно з пунктом 22.1 Правил дорожнього руху маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначений Порядком №879.
Як встановлено пунктом 3 зазначеного Порядку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з вимогами підпункту 4 пункту 2 та пунктом 16 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.
Відповідно до підпунктів 5-1 та 11 пункту 2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу, точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
Так, при проведенні рейдової перевірки працівниками Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області 26.03.2018 проводився точний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки, що передбачає визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.
За результатами точного габаритно-вагового контролю транспортних засобів встановлено, що фактична маса транспортного засобу з вантажем становить 50,8 т, навантаження на здвоєну та строєну осі перевищує дозволений норматив і становить 15,93 т та 27,4 т.
Зазначене підтверджується довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 13.03.2018, а також розрахунком №342 від 26.03.2018 (а.с. 35, 37).
Разом з цим, у суду немає підстав ставити під сумнів результати габаритно-вагового контролю, оскільки він здійснювався з дотриманням встановлених правил. За приписами пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинно утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Так, в матеріалах справи наявні сертифікат відповідності №UA.TR.002.СВ.0310-17 від 20.12.2017 (а.с. 22), виданий Державним підприємством «Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації» (а.с. 21) та декларація про відповідність №6 від 20.12.2017 (а.с. 23).
Зазначені документи, на переконання суду, підтверджують той факт, що зважування транспортних засобів проводилось Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані, відтак, підстави для сумніву у достовірності результатів зважування відсутні.
Таким чином, доводи відповідача стосовно порушення процедури здійснення вагово-габаритного контролю посадовими особами Укртрансбезпеки суд вважає хибними.
Стосовно правильності проведеного розрахунку плати за проїзд суд зазначає наступне.
Згідно з приписами пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Перевізник має право на відшкодування вантажовідправником чи замовником коштів, внесених у рахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.
Відповідно до вимог пункту 30 Порядку №879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.
Згідно з пунктом 31-1 вказаного Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Пунктом 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених Постановою №879, встановлено наступні ставки плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: до 5 відсотків включно - 0,05 євро, від 5 до 10 відсотків включно - 0,1 євро, від 10 до 20 відсотків включно 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро.
Згідно з розрахунком №342 від 26.03.2018 перевищення допустимого навантаження на здвоєну та строєну вісь становить 4,15 т і 7,60 т відповідно, розмір плати за перевищення навантаження на вісь за кожен кілометр відстані становить 2,02 євро, пройдена відстань - 483 км, перевищення параметрів від нормативу становить 44,81% на здвоєну та 24,54% на строєну осі (коефіцієнт збільшення плати за проїзд 5). Розрахунок кінцевої суми плати за проїзд, що становить 4 878,30 євро проведено посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області за формулою, визначеною пунктом 31-1 Порядку №879, що підтверджується відповідними записами в розрахунку №342.
Відповідно до приписів статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з вищезазначеним розрахунком відповідача повідомлено про необхідність проведення плати у національній валюті гривні, відповідно до офіційного курсу Національного банку України на день проведення розрахунку.
Станом на 26.03.2018 Національним банком України встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти - євро, відповідно до якого 3 242,7359 грн. дорівнює 100 євро. Отже, відповідачем вірно визначено суму грошового зобов'язання, що підлягає стягненню, у розмірі 158 190,38 грн. (32,427359*4 878,3).
Таким чином, доводи відповідача стосовно правильності здійснення розрахунку плати за проїзд та винесення розрахунку №342 від 26.03.2018 суд вважає безпідставними.
Як наслідок, аналіз положень чинного законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, а також дослідження матеріалів справи дозволяє суду дійти висновку про те, що вищевказаний розрахунок плати за проїзд є правильними та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
З урахуванням наведеного, та зважаючи на те, що грошові кошти, нараховані органом Укртрансбезпеки на підставі закону, у межах повноважень та у встановлений спосіб за результатами габаритно-вагового контролю, відповідач не сплатив, то позовна вимога про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні в розмірі 158 190,38 грн., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач керівник Кіровоградської місцевої прокуратури Кіровоградської області: вул. Є. Чикаленка, 11, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача управління Державної служби України з безпеки на транспорті у Кіровоградській області: вул. Автолюбителів, 2, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25031, .

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Європа ОСОБА_1»: вул. Івасюка, 62, м. Івано-Франківськ, 76002, .

Суддя Кафарський В.В.