Справа № 264/3019/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року справа №264/3019/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2018 року у справі № 264/3019/18 (головуючий суддя І інстанції - Матвєєва Ю.О.), складене у повному обсязі у м. Маріуполі Донецької області 06 липня 2018 року, за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із адміністративний позовом Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 з позовом про:

- визнання протиправними дії відповідача зі складання постанови у справі про адміністративне правопорушення Серії ВР № 070913 від 24 травня 2018 року та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП;

- скасування постанови відповідача Серії ВР № 070913 від 24 травня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 127 КУпАП;

- закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП (а.с. 2-6).

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2018 року позовні вимоги задоволено. Визнано дії інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Донецької області ОСОБА_1 неправомірними. Постанову серії ВР № 070913 від 24 травня 2018 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КпАП України скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст.127 КУпАП закрито (а.с. 31-32).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2018 року у справі № 264/3019/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивач 24 травня 2018 року по пр. Металургів в районі будинку 35 перейшов перехрестя з вул. Університетська на забороняючий сигнал світлофора (червоний), чим порушив п. 8.7.7. ПДР.

Зазначив, що вчинене позивачем правопорушення підтверджується відеозаписом.

При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції приймаючи спірне рішення не врахував особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, які визначено ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повноваження суду при прийнятті рішення визнавати дії (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень протиправними.

Зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не дослідив обставини по справі та не надав належної їм оцінки.

При цьому, зазначає, що світлофорний об'єкт працював належним чином, що вбачається з відеозаписів наданих до суду.

Крім того, відповідач зазначив, що висновки суду першої інстанції щодо порушення відповідачем вимог ст. 268 КУпАП є необґрунтованими, оскільки вважає, що дії інспектора щодо відмови від надання написання пояснень в постанові є такими, що відповідають вимогам законодавства та є об'єктивно виправданими (а.с. 33-37).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Разом із апеляційної скаргою відповідачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 37).

27 липня 2018 року до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 24 травня 2018 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова ВР № 070913 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 127 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Як вбачається зі спірної постанови 24 травня 2018 року о 18.40 год. ОСОБА_2 перейшов проїжджу частину по проспекту Металургів, 35 в Центральному районі м. Маріуполя на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.7 ПДР України (а.с. 7).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова про адміністративне правопорушення є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки з доказів по справі не вбачається вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. При цьому, суд першої інстанції визнав дії інспектора неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову - інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1; дату розгляду справи - 24 травня 2018 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_2, суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, п. 8.7.7 ПДР (перехід проїжджої частини на заборонений сигнал світлофору); зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 127 КУпАП); прийняте по справі рішення - застосування адміністративного стягнення у попередження (а.с. 7).

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п.3 ст.14 Закону України «Про національну поліцію» - Національна поліція використовує технічні засоби, засоби фото-та відео-фіксації, засоби фіксації звуку підчас документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції, під час виконання ними покладених на них завдань.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з відеозапису, який долучив відповідач до матеріалів справи, позивач дійсно в зазначений в постанові час переходив проїжджу частину, але не по проспекту Металургів, 35 в Центральному районі м. Маріуполя, а вул. Університетську.

Таким чином, місце скоєння правопорушення в постанові зазначено не вірно, що є порушенням ст. 283 КпАП України.

При цьому, з наданого відповідачем відеозапису чітко вбачається, що пішохід ОСОБА_2 наблизився до переходу та почав переходити проїжджу частину в час, коли горів зелений сигнал світлофору, який змінив кольору під час руху позивача по дорозі .

До того ж з цього відеозапису вбачається, що протягом роботи світлофорного об'єкту в режимі червоного сигналу періодично з'являється зелений сигнал. Відеозаписи, надані позивачем, також демонструють неналежну роботу світлофору, а саме під час роботи червоного сигналу мерехтить зелений сигнал світлофору, а під час роботи зеленого мерехтить червоний, що спростовує доводи апелянта в частині справності світлофорного об'єкту.

Згідно з ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміст спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України за ч.1 ст.127 КУпАП базується лише на суб'єктивному погляді відповідача, є суперечливими, а сама постанова складена з порушеннями норм законодавчих актів.

Таким чином, аналізуючи дані обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, про необхідність скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції визнаючи дії інспектора неправомірними діяв в супереч нормам діючого законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відтак, статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не передбачено повноважень суду щодо визнання дій посадової особи неправомірними.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання дій відповідача неправомірними на виконання положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2018 року у справі № 264/3019/18 - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2018 року у справі № 264/3019/18 - скасувати в частині визнання дій Інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області ОСОБА_1 неправомірними та відмовити в цій частині у задоволені позову.

В іншій частині рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 липня 2018 року у справі № 264/3019/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 31 липня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

А.А. Блохін