Справа № 2540/2646/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2018 року м. Чернігів Справа № 2540/2646/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1В.) 18.07.2018 (відповідно до відмітки про поштове відправлення) звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (далі Приватний виконавець) та просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.06.2018 ВП №56674348.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та відкрив виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи або знаходження її майна, з порушенням правил територіальної діяльності за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Зазначив, що не укладав ніяких кредитних договорів, заборгованості за кредитами перед установами банку не має. Представник ПАТ «Перший Український ОСОБА_3 банк», звертаючись до Приватного виконавця, не надав доказів того, що позивач був клієнтом банку, має картковий рахунок у банку.

Також надав мотивовану заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 20.07.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вирішення питання про визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду відкладено до заслуховування пояснень учасників справи.

Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні та пояснила, що стягувачем було надано наяву про примусове виконання рішення із зазначенням карткового рахунку позивача, відкритого в ПАТ «Перший Український ОСОБА_3», який розташований в м. Київ. Враховуючи наведене вважає, що нею дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів) боржника.

Також відповідачем надано заяву про залишення поданого ОСОБА_1 позову без розгляду, мотивовану тим, що оскаржувана постанова була отримана позивачем 06.07.2018, що підтверджується відміткою в повідомленні про вручення поштового відправлення. Таким чином, не дотримано строк звернення до суду, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 30.07.2018 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задоволено, в задоволенні заяви Приватного виконавця про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує такі обставини.

Встановлено, що 15.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 вчинено виконавчий напис № 3873, яким запропоновано звернути стягнення з громадянина України ОСОБА_1, який народився 05.07.1977, зареєстрований за адесою: 15700, м. Прилуки, вул. Франко, 48, та є боржником за кредитним договором № 4281 від 30.05.2014, укладеним із АТ «ОСОБА_5 КАПІТАЛ», правонаступником якого усіх прав та обовязків якого є ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3». Вказаний виконавчий напис набирає чинності з дати вчинення та має бути предявлений до виконання до відділу державної виконавчої служби протягом року з дня його вчинення (а.с. 90-91).

Також у виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 4281 від 30.05.2014 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.04.2017 по 26.04.2018. Сума заборгованості складає 25922,56 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8259,62 грн., прострочена заборгованість за комісією 13,33 грн., прострочена заборгованість за процентами 9158,20 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 7916,35 грн., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість за процентами 575,06 грн.

26.06.2018 до Приватного виконавця надійшла заява уповноваженого представника ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису, в якій стягувач просив відкрити виконавче провадження за місцезнаходженням майна боржника (грошових коштів), а саме: карткового рахунку № 2758, відритого в ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріїська, 4 (а.с. 87).

До вказаної заяви представником стягувача було додано: квитанцію про сплату авансового внеску, оригінал виконавчого напису від 15.05.2018 № 3873, копію довіреності представника стягувача класу «Т» від 23.10.2017 (а.с. 88, 92).

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» Приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.06.2018 ВП № 56674348 про стягнення з позивача на користь ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» заборгованості в розмірі 25 922,56 грн. (а.с. ).

Вказана постанова супровідним листом від 28.06.2018 направлена на адресу позивача та отримана 06.07.2018 (а.с.).

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно із частиною другою статті 25 Закону №1404-VIII, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Статтею 24 Закону №1404-VIII встановлено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як зазначає сам позивач та підтверджується наявною в матеріалах справи копією національного паспорту серії НК № 071559, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29-32).

За вказаних обставин, відсутні законні підстави прийняття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення з фізичної особи заборгованості, місце проживання якої є місто Прилуки.

Також в м. Прилуки розташоване майно позивача, а саме належний йому на праві приватної власності будинок за адресою: вул. Франка, І., 48, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.07.2018 (а.с. 22-23).

Суд зауважує, що в оскаржуваній постанові виконавчим округом відповідача є місто Київ, а не місто Прилуки (виконавчий округ Чернігівської області).

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на факт місцезнаходження майна боржника у м. Києві, оскільки під таким майном відповідач розуміє грошові кошти наявні на картковому рахунку позивача, відкритому у ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3», розташований за адресою м. Київ , вул. Андріївська, буд. 4.

При цьому, Приватний виконавець, стверджуючи, що позивач є власником карткового рахунку № 2758 та наявних на цьому рахунку грошових коштів, посилається лише на подану стягувачем заяву про примусове виконання рішення із зазначенням місця знаходження майна боржника (грошових коштів) карткового рахунку № 2758, відкритому у вищевказаному банку.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження наявності у позивача вищевказаного карткового рахунку № 2758, відкритого у ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3», відповідачем не надано.

Відповідно до частини пятої статті 24 Закону №1404-VIII у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Проте, всупереч вищевказаних положень Закону №1404-VIII, під час відкриття виконавчого провадження Приватний виконавець не пересвідчилась з достовірних джерел про наявність майна боржника у відповідному виконавчому окрузі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем вимог частини другої статті 24 Закону №1404-VIII щодо місця виконання рішення. Доказів протилежного відповідачем надано не було.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відповідач протиправно, всупереч чинного законодавства України прийняла до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в неї достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі.

Крім того, судом досліджено надіслані на вимогу суду матеріали виконавчого провадження ВП №56674348 та встановлено порушення Приватним виконавцем строку, встановленого Законом № 1404-VIII, для здійснення дій щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами

Частиною пятою статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про примусове виконання виконавчого напису надійшла до відповідача 26.06.2018 (вх. 4661), що підтверджується відбитком штампу, а постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №56674348 винесена 28.06.2018, тобто без дотримання вимог статті 26 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.06.2018 ВП №56674348 прийнята Приватним виконавцем не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. І.Франка, 48, м. Прилуки, Чернігівська область, 17503) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер ) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.06.2018 ВП №56674348, винесену Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. І.Франка, 48, м. Прилуки, Чернігівська область, 17503) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, вул. Юрія Поправки, 6, оф. 15, м. Київ, 02094) сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Бородавкіна