Справа № 804/7489/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 липня 2018 р. Справа № 804/7489/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіПрудника С.В.
за участі секретаря судового засіданняСтогній К.В.,
за участі: позивача позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представника позивачів третя особа третя особа представника третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро клопотання представника ОСОБА_9 про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни, треті особи без самосійних вимог - Четверта Дніпровська Державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю "Архрозвиток", ОСОБА_9, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Анісімов Вячеслав Єдуардович, четверта Дніпровська нотаріальна контора, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2017 року ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни з вимогами:

- визнати протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32375956 від 16.11.2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргаритою Миколаївною.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

16.05.2018 року до суду від позивачів ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якому позивачі доповнили вимоги позову наступним змістом:

- визнати протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30135234 від 21.06.2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою Ольгою Валеріївною;

- визнати протиправним та скасування рішення про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи індексний номер 30135356 від 21.06.2016 року, прийняте Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою Ольгою Валеріївною.

Ухвалою суду від 21.05.2018 року залучено приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни до участі у справі № 804/7489/17 у якості відповідача-2.

У судове засідання 25.07.2018 року прибули позивачі, представник позивача, треті особи та представник ОСОБА_9.

Представником третьої особи ОСОБА_9 подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що даний спір є цивільно-правовим та підлягає розгляду в рамках цивільно-процесуального кодексу, оскільки спірні реєстраційні дії стосуються нерухомого майна, що належить ОСОБА_9.

Судом було поставлено питання про закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що даний спір є цивільно-правовим та випливає з питання права власності чи іншого речового права на нерухоме майно.

Представник позивача проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечував.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, суд вважає, що дана справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Так, предметом спору є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32375956 від 16.11.2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргаритою Миколаївною, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 30135234 від 21.06.2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Щетіловою Ольгою Валеріївною.

Вказані рішення прийнято відносно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_3), що наразі зареєстровані за ОСОБА_9, що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 25.07.2017 року.

Так, у позовній заяві позивачі зазначають, що ОСОБА_10 є власником 1/4 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 13.06.1991 року, видане Четвертою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті чоловіка ОСОБА_15, за реєстром № 2 - 1846, яке в цілому складається з житлового будинку А-1, житлового будинку Б-1 та інших споруд. Це свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 13.06.1991 року зареєстроване КП " МБТІ" 20.06.1991 році і записане в реєстрову книгу під № 545 за реєстровим 114, в якому вказано, що домоволодіння № 16/18 по вул. Знаменській в цілому складається з двох будинків. Позивач ОСОБА_10 зазначає, що вона 26 жовтня 2012 року отримала Державний акт на право власності на землю серія НОМЕР_1 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2 Позивачі вказують, що відповідач здійснив державну реєстрацію об'єкта нерухомості, зазначивши власником ОСОБА_9, натомість, на зазначений об'єкт зареєстровані права інших осіб. Зазначають, що реєстратор повинен був перевірити не тільки відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства (що були подані ОСОБА_9), а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, саме відповідність дій відповідача вимогам ч.3 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (як державного реєстратора) і становить предмет дослідження, що безумовно, не торкається питань спору про право.

При вирішення питання про закриття провадження у справі, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства").

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 804/1001/16, від 25.04.2018 року у справі № 336/2177/17, постановах Верховного Суду від 02.07.2018 року у справі № 814/2533/14, від 18.07.2018 року у справі № 815/2082/17.

Отже, судом встановлено, що в даному випадку спірним є питання права власності чи іншого речового права на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_3), що наразі зареєстровано за ОСОБА_9.

Таким чином, з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачами та третьою особою ОСОБА_9) у зв'язку з вирішенням питання права власності на нерухоме майно, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_3), а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справ, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо питання права власності чи іншого речового права на нерухоме майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки № НОМЕР_3), даний спір підлягає вирішенню в місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства, отже суд вважає за необхідне закрити провадження у адміністративній справі.

Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

В силу викладеного, суд вважає необхідним роз'яснити позивачу його право звернутися до місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Суд роз'яснює позивачам, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 25 липня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду. Виготовлення ухвали у повному обсязі здійснено 26 липня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 238, 241-244, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_9 про закриття провадження у справі задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі № 804/7489/17 за адміністративним позовом ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарити Миколаївни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Щетілової Ольги Валеріївни, треті особи без самосійних вимог - Четверта Дніпровська Державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю "Архрозвиток", ОСОБА_9, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Анісімов Вячеслав Єдуардович, четверта Дніпровська нотаріальна контора, Комунальне підприємство "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" про визнання протиправним та скасування рішення.

Відповідно до частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 26 липня 2018 року.

Суддя (підпис) С. В. Прудник