Справа № 826/9430/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 липня 2018 року № 826/9430/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Скидан С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проПриватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» визнання протиправною та скасування постанови,
за участю:

від позивача - ОСОБА_4;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (далі по тексту - відповідач, приватний виконавець), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2018 № 56299856.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя, у яких розташовано його виконавчий округ. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. На думку позивача, відповідачем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки позивач зареєстрований та проживає у м. Жашкові Черкаської області, майна у м. Києві не має, а заява стягувача не містила конкретизації про майно (грошові кошти) позивача, де вони знаходяться та чим це підтверджується.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2018 відкрито провадження у справі, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду позивачем, залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання та викликом сторін на 27.07.2018.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав, викладених у позові.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

26.07.2018 до суду засобами електронного зв'язку надійшов відзив на позовну заяву відповідача та заява про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду. У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на ту обставину, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі Закону, Закон України «Про виконавче провадження» не вимагає надання стягувачем доказів на підтвердження інформації, зазначеній у заяві. Оскільки стягувачем відповідачу у заяві про примусове виконання було зазначено про картковий рахунок позивача, відповідач вважає такі обставини достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином.

У судовому засіданні 27.07.2018 ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні заяви приватного виконавця про залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

При цьому судом враховано, що ухвалою суду від 18.07.2018 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду позивачем. Крім того, як підтверджується матеріалами справи, з матеріалами виконавчого провадження представник позивача ознайомився 05.06.2018. Позивач стверджує, що у Києві не проживав та майна не має, протилежного суду не надано. Посилання відповідача на ту обставину, що у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена адреса в мережі Інтернет та ідентифікатор для доступу, використавши який позивач мав змогу отримати інформацію про виконавче провадження, судом до уваги не приймаються, оскільки ці дані не містять всіх матеріалів виконавчого провадження, зокрема, заяв стягувачів про примусове виконання. Крім того, позивач проживає у Черкаській області, отже враховуючи зазначене, був позбавлений можливості з'ясувати обставини відкриття виконавчого провадження та сформулювати підстави позову до ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною від 03.05.2018 відкрито виконавче провадження ВП № 56299856 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 52320,51 грн.

У вказаній постанові зазначено адресу боржника: АДРЕСА_1.

Позивач, вважаючи дану постанову протиправною та такою, що винесена всупереч вимогам законодавства, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 3 частини першої статті 3 наведеного Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 вказаного Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною другою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту 1 частини другої статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

Відповідно до частини першої статті 19 наведеного Закону право вибору пред'явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно частини першої статті 24 вказаного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч. 2 ст. 24 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви третьої особи про примусове виконання рішення від 02.05.2018 відповідачем винесено постанову від 03.05.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП № 56299856.

У вказаній заяві Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» зазначило адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1.

Також у вказаній заяві третя особа зазначила про місцезнаходження майна боржника (грошових коштів), а саме: картковий рахунок НОМЕР_2, відкритий в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Слід зазначити, що за вказаною адресою знаходиться і стягувач у виконавчому провадженні ВП № 56299856.

Відповідно до пункту 1.27 статті 1 закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно статті 3 наведеного Закону кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Статтею 7 вказаного Закону передбачено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Таким чином, картковий рахунок - це банківський поточний картковий рахунок Клієнта, який відкривається на договірній основі для обліку грошових коштів Клієнта та здійснення розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. По картковому рахунку проводиться облік операцій за платіжними картками Клієнта.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що картковий рахунок не є майном боржника.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що на картковому рахунку НОМЕР_2, відкритому в ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», знаходяться грошові кошти, що давало би підстави вважати їх майном боржника, відповідно, місцезнаходженням майна боржника.

Крім того, статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, відповідно до частини першої статті 48 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частини другої статті 48 наведеного Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною третьою статті 48 даного Закону встановлено заборону на звернення стягнення та накладення арешту на кошти на певних рахунках.

Відповідно до частини четвертої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Отже, накладенню арешту на кошти боржника передує їх виявлення, а відповідно до частини п'ятої статті 48 наведеного Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2018 ВП № 56299856, оскільки місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 й матеріали справи не містять доказів знаходження майна ОСОБА_1 в м. Києві, тобто з порушенням частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу, що у заяві про примусове виконання рішення від 02.05.2018 Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» вказало реквізити, на які слід перераховувати грошові суми, стягнуті з боржника, зазначивши розрахунковий рахунок НОМЕР_2, тобто, той же рахунок, що зазначений як картковий рахунок боржника.

Відповідач на цю обставину також уваги не звернув.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (19200, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (01001, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 15) про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2018 № 56299856.

Стягнути за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни (01001, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 15) на користь ОСОБА_1 (19200, АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко