Справа № 808/216/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2018 рокусправа № 808/216/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Юрко І.В.

судді: Чабаненко С.В., Чумак С.Ю.,

секретарі судового засіданні Федосєєвій Ю.В.,

за участі представника відповідача Воронкової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі №808/216/18 (головуючий 1-ї інстанції Бойченко Ю.П.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецімідж» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 15.01.2018 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.09.2017 року: № про сплату штрафу в розмірі 510 грн., № про сплату військового збору у розмірі 111,76 грн., № про сплату податку на доходи фізичних осіб в розмірі 1339,00 грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 26 вересня 2017 року №, від 26 вересня 2017 року №, від 26 вересня 2017 року №.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку фактичним обставинам справи, не враховано заяву ОСОБА_3 про порушення позивачем трудового законодавства, а відтак судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Позивач надав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Позивач в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецімідж» зареєстровано Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 26.03.2008 року, код за ЄДРПОУ - 35842316.

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2017 року на адресу ГУ ДФС у Запорізькій області надійшла заява громадянки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якій вона, з урахуванням доповнення до заяви від 16.08.2017 року, зазначила, що працювала в ТОВ «Спецімідж» з середини квітня 2017 року до кінця червня 2017 року. В квітні отримала зарплатню 2500 грн., в травні - 2300 грн., в червні - аванс 500 грн.. На момент звільнення мала отримати 1300 грн., але їй відмовили, вказуючи на те, що вона з ТОВ «Спецімідж» трудового договору не укладала (а.с.44, 45).

В період з 22.08.2017 року по 30.08.2017 року ГУ ДФС у Запорізькій області проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Спецімідж» з питань ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати за період з 01.04.2017 року по 30.06.2017 року, за результатами якої 06.09.2017 року складено акт перевірки №167/08-01-13-13/35842316 (а.с.6-13).

Згідно акту перевірки (в підрозділі 3.1 розділу 3 акту перевірки) зазначено, що перевіркою питань пов'язаних із укладанням трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, в тому числі й щодо виплати заробітної плати, порушень не встановлено.

Водночас, в підрозділі 3.2 розділу 3 акту перевірки вказано, що ТОВ «Спецімідж» не відображено суми нарахованого та виплаченого доходу у сумі 5300 грн., а також утриманого з нього податку у сумі 954 грн. фізичній особі ОСОБА_3.

Згідно наданих ТОВ «Спецімідж» до перевірки документів, а саме: штатного розпису, наказів про прийняття працівників на роботу, відомостей з нарахування та виплати заробітної плати, каси, банківських виписок, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 6411, не виявлено відомостей щодо працевлаштування ОСОБА_3, нарахування та виплати їй заробітної плати, а також нарахування, утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб.

Згідно висновків акту д перевірки встановлено порушення ТОВ «Спецімідж»:

- п.51.1 ст.51, пп. «б» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме: за ІІ кв. 2017 року підприємством не відображено суми нарахованого та виплаченого доходу у сумі 5 300 грн., а також утриманого з нього податку у сумі 954,00 грн. фізичній особі ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), за ознакою « 101»;

- пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1, пп. «а» п.171.2 ст.171, пп.«а» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме не нарахування, не утримання та не перерахування податку на доходи фізичних осіб на суму 954,00 грн.;

- пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1, пп.168.4.1 п.168.4 ст.168, п.171.1, пп. «а» п.171.2 ст.171, пп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, а саме не нарахування, не утримання та не перерахування військового збору у сумі 79,50 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, ст.8, п.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску за ставкою 22% на суму 1166,00 грн., в тому числі по періодам:

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 26.09.2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- форми «Д» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені, на 1339,00 грн., з яких - 954,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 385,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.16-17);

- форми «Д» №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені, на 111,76 грн., з яких - 79,50 грн. за податковими зобов'язаннями та 32,26 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с.14-15);

- форми «ПС» №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з податку на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн. (а.с.18-19).

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Спецімідж» оскаржило їх до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив із того, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства є безпідставними та необґрунтованими, оскільки в будь-який спосіб не доведено факт працевлаштування ОСОБА_3 та отримання нею заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України). Зокрема ПК України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абз. 1 п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Абзацом першим підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано статтею 78 ПК України.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Абзацем першим пункту 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджено наказом Мінфіна України від 20.08.2015 року №727, який зареєстровано в Мінюсті України 26.10.2015 року за №1300/27745 (далі - Порядок №727).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №727 передбачено, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №727 встановлено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 2 пункту 4 розділу ІІІ Порядку №727 визначено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

З наведених норм чинного податкового законодавства можна зробити висновок, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства кожен відображений в акті документальної перевірки факт порушення має бути обґрунтований нормами чинного податкового законодавства та підтверджений первинною бухгалтерською документацією, а у разі її відсутності - іншими документами.

Як зазначалось вище, згідно акту перевірки №167/08-01-13-13/35842316 від 06.09.2017 року відповідачем досліджувалися первинні бухгалтерські документи позивача, а саме: штатний розпис, накази про прийняття працівників на роботу, відомості з нарахування та виплати заробітної плати, каси, банківських виписок, оборотно-сальдових відомостей по рахунку 6411.

За результатами дослідження вказаних документів відповідачем не виявлено відомостей щодо працевлаштування ОСОБА_3 на підприємстві та відповідно виплати їй заробітної плати, утримання та перерахування від її імені податків та зборів.

Разом із тим, відповідач на підставі відомостей, що містяться у заяві ОСОБА_3, виклав в акті перевірки наведені нею обставини та без перевірки їх на відповідність дійсності та документального підтвердження зробив висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо не нарахування, не утримання та не перерахування від її імені до бюджету податків та зборів.

Такий висновок контролюючого органу в акті перевірки, не ґрунтується на документах первинного бухгалтерського обліку позивача, а зроблений виключно на підставі відомостей, що містяться у заяві ОСОБА_3, без підтвердження жодними документами викладених в ній обставин.

Апелянтом ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів навіть існування такої особи як ОСОБА_3 (паспорт, ідентифікаційний код, відомості адресного бюро, т.і), відомостей, що вказана особа має спеціальність швачки та може виконувати роботи по виготовленню одягу, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції на ту обставину, що не оформлення позивачем трудового договору з ОСОБА_3 є порушенням трудових прав останньої, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки відповідачем не надано доказів звернення позивача до суду з позовами в порядку цивільного судочинства про відновлення її трудових чи пенсійних прав та інтересі, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до норм статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

В наведеному переліку джерел для висновків посадових осіб контролюючого органу за результатами проведених перевірок відсутні такі джерела, як заяви фізичних осіб із викладом обставин щодо можливого порушення платником податків вимог податкового чи іншого законодавства України.

Такі заяви, відповідно до пп. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 ПК України, можуть слугувати джерелом інформації, необхідної для проведення перевірки платника податків, проте, враховуючи вимоги вищенаведених нормативно-правових актів, висновок контролюючого органу про порушення платником податків податкового чи іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, не може ґрунтуватися виключно на змісті таких заяв, а має бути обґрунтованим та підтвердженим документально.

Колегія суддів зазначає, що заява ОСОБА_3, подана до ГУ ДФС в Запорізькій області за відсутності будь-яких інших доказів, передбачених законом, нє є допустимим та належним доказом у розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак судом апеляційної інстанції не враховується.

В даному випадку, за результатами дослідження первинної документації позивача, відповідачем не встановлено жодного документально підтвердженого факту, що свідчив би про наявність між позивачем та ОСОБА_3 трудових відносин, у тому числі документально неоформлених, та про виплату їй доходу, про що також вказано і в самому акті перевірки.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, наведених в акті перевірки, а тому, податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі цих висновків акту перевірки, підлягають визнанню протиправними та скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірність податкових повідомлень-рішень від 26.09.2017 року №, №, №.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

За приписами пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня 2018 року становить 1762 гривень, тобто до незначних у 2018 році відносяться справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 гривень.

Позивач оскаржує рішення відповідача на суму, кожне з яких не перевищує 176200 гривень, у зв'язку з чим справа, що розглядається, на час прийняття постанови суду апеляційної інстанції є справою незначної складності, а тому постанова суду апеляційної інстанції не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись статтями 4, 12, 77, 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі №808/216/18 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі №808/216/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 24 липня 2018 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак