Справа № П/811/846/15.
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Кропивницький справа № П/811/846/15.

провадження № 2-кас/811/11/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" до Кропивницької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство Кіровоградський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України звернулося з позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- № від 21.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 581 529,00 грн., у тому числі 387 861,00 грн. основного платежу та 193 668,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 21.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 320 384,00 грн., у тому числі 302 393,00 грн. основного платежу та 17 991,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- № від 21.02.2014 р., яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за травень 2013 року у розмірі 17 473,00 грн.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення винесені Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області:

- № від 21 лютого 2014 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 581 529,00 грн., у тому числі 387 861,00 грн. основного платежу та 193 668,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), у частині 65 271,00 грн. основного платежу та 32 636,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

- № від 21 лютого 2014 року, яким Дочірньому підприємству Кіровоградський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 320 384,00 грн., у тому числі 302 393,00 грн. основного платежу та 17 991,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), у частині 41 345,00 грн. основного платежу та 17 990,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

- № від 21 лютого 2014 року, яким Дочірньому підприємству Кіровоградський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за травень 2013 року у розмірі 17 473,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" задоволено.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2016 року скасовано в частині відмовлених позовних вимог та направлено справу в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.07.2017 року справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою від 18.04.2018 року провадження у справі поновлено, розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження та призначено у попереднє судове засідання.

Відповідно до ухвали від 18.05.2018 року здійснено заміну первісного відповідача на його правонаступника, закрито підготовче провадження у справі, а подальший розгляд справи по суті здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.

У період з 08.01.2014 р. по 22.01.2014 р. посадовою особою Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області відповідно до наказів №3 від 08.01.2014 р., №22 від 09.01.2014 р., №38 від 13.01.2014 р., №60 від 15.01.2014 р., № (т.1, а.с.225-228) на підставі направлень №7 та №8 від 08.01.2014 р. (т.1, а.с.229 - 230) проведено документальну виїзну позапланову перевірку Дочірнього підприємства Кіровоградський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України з питань правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість, валових доходів та валових витрат, доходів та витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування з податку на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ Регіон Продукт за березень 2012 року, ТОВ УкрВест Віндоу Лімітед за період з 01.10.2011 р. по 31.10.2011 р., ПП Єлисаветдорбуд за лютий, квітень 2012 року, ПП Бі.Транс за період з 01.02.2013 р. по 30.04.2013 р., вересень 2011 року, ТОВ Буд Оселя за липень 2012 року, ТОВ ТД Автомеханіка за період 01.10.2009 р. по 31.12.2010 р., ТОВ Арзамас - 17 за січень 2011 року, ДП Кіровоградоблавтодор за березень 2012 року, ТОВ Тандем-Центр за лютий 2013 року, ТОВ Техно-Торг за квітень 2012 року, ПП ВРГ і К за квітень 2013 року, ТОВ ОСОБА_1 ОСОБА_2 за листопад 2011 року, ТОВ Титан-Ойл, ТОВ ПКЦ Моторс Сим за лютий 2013 року, ТОВ А-мета за липень, жовтень 2012 року, за результатами якої складено акт №25/11-23-22-06/32039992 від 04.02.2014 року, висновками якого, зокрема, є порушення ДП Кіровоградський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України, на думку відповідача:

- пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4. ст.7 Закону України Про податок на додану вартість від 03.04.1997 р. №168/97-ВР, п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, за січень 2011 року 528,00 грн., за вересень 2011 року 207 572,00 грн., за жовтень 2011 року 14 860,00 грн., за листопад 2011 року 8 753,00 грн., за квітень 2012 року 522,00 грн., за травень 2012 року 4 650,00 грн., за липень 2012 року 8 308,00 грн., за жовтень 2012 року 20 786,00 грн., за лютий 2013 року 37 536,00 грн., за березень 2013 року 83 742,00 грн., за квітень 2013 року 604,00 грн., а також завищено відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з ПДВ (рядок 19 Декларації) за травень 2013 року в сумі 17 473,00 грн.;

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, п.138.2, 138.4, 138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на прибуток, зокрема, за І квартал 2011 року 551,00 грн., за ІІІ квартал 2011 року 260 497,00 грн., за ІV квартал 2011 року 5 366,00 грн., за ІІ квартал 2012 року 5 431,00 грн., за ІІІ квартал 2012 року 8 723,00 грн., за ІV квартал 2012 року 21 825,00 грн. (т.1, а.с.17-56).

На підставі акта перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 581 529,00 грн., у тому числі 387 861,00 грн. основного платежу та 193 668,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (т.1, а.с.61);

- № від 21.02.2014 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 320 384,00 грн., у тому числі 302 393,00 грн. основного платежу та 17 991,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (т.1, а.с.62);

- № від 21.02.2014 р., яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість за травень 2013 року у розмірі 17 473,00 грн. (т.1, а.с.63).

З акта перевірки встановлено, що грошові зобовязання за податковими повідомленнями-рішеннями №, №, № від 21.02.2014 р. винесено податковим органом, у звязку з завищенням позивачем задекларованих у І, ІІІ, ІV кварталах 2011 року та ІІ, ІІІ, ІV кварталах 2012 року валових витрат і податкового кредиту за січень 2011 року, а також за період з вересня 2011 року по листопад 2011 року, за квітень, травень, жовтень 2012 року, з період з лютого по травень 2013 року у звязку з включенням позивачем до складу витрат та податкового кредиту сум за господарськими операціями з ТОВ Арзамас - 17, ТОВ ТД Автомеханіка, ПП Бі.Транс, ТОВ ОСОБА_3 Віндоу Лімітед, ТОВ Техно-Торг, ПП Єлисаветдорбуд, ТОВ А-мета, ТОВ Буд Оселя, ТОВ Титан-Ойл, ТОВ Тандем-Центр, ПП ВРГ і К, які на думку відповідача, не носять реального характеру.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.12.2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.02.2016 року у справі №П/811/846/15 скасовано в частині відмови у задоволенні позову.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року зазначено, що попередні судові інстанції зазначили, що наведені докази не підтверджують фактичного постачання товарів (робіт, послуг) ПП "Бі. Транс".

Разом з тим, як свідчить акт перевірки (том 1, а с. 26 (зворот) 28), під час перевірки контролюючим органом в матеріалах кримінального провадження виявлено наступні первинні документи: податкові накладні від 20, 22, 26, 27, 28, 30 вересня 2011 року, 12, 13 лютого 2013 року, 13, 14, 15 березня 2013 року; рахунки від 26 червня 2011 року, 1 серпня 2011 року, 20, 22, 26, 27, 28, 30 вересня 2011 року, товарно-транспортні накладні від 20, 22, 26, 27, 28, 30 вересня 2011 року, видаткові накладні від 29 березня 2013 року.

Аналіз вказаних обставин дає підстави для висновку про те, що слідчий на виконання вимог суду подав неповний перелік документів, адже як свідчить перелік документів, які перевірялись відповідачем під час контрольного заходу, у матеріалах кримінального провадження були й інші документи, зокрема й за березень 2013 року.

Разом з тим, попередні судові інстанції наведеному оцінки не надали, не зясували причин ненадання всіх первинних документів, що були вилучені у позивача.

Також в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року зазначено, що під час судового розгляду позивач посилався на те, що відповідач під час визначення грошових зобовязань не врахував того, що строк нарахування таких по ТОВ Арзамас-17, ТОВ ТД Автомеханіка сплив.

Надаючи оцінку такому доводу, суди попередніх інстанцій мали звернути увагу на наступне.

Статтею 102 Податкового кодексу України визначено строки давності та їх застосування.

Згідно з пунктом 102.1 цієї статті контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, податковий орган не вправі визначити суму грошових зобовязань поза межами 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання.

Таким чином, для правильної оцінки доводу позивача суди попередніх інстанцій мали встановити, коли позивач звітував про господарські операції із ТОВ Арзамас-17, ТОВ ТД Автомеханіка.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій в частині відмовлених позовних вимог.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу, а також дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Водночас, відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України містить застереження, за яким не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Зокрема, відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. При цьому, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Статтею 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Положення Про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 168/704 від 05.06.1995 року, первинні документи (на паперових і машинозчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному вираженні), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійсненні господарської операції і складання первинного документа.

Що стосується правових підстав для формування податкового кредиту з податку на додану вартість, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: 1) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; 2) придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

З аналізу наведених правових норм у їх системному звязку, суд дійшов висновку, що необхідною умовою правомірності формування податкового кредиту та валових витрат є фактичне здійснення господарської операції платником податків.

У свою чергу, фактичне здійснення господарської операції платником податків посвідчується, зокрема, належно оформленими податковими накладними та іншими первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Так, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 102 Податкового кодексу України визначено строки давності та їх застосування.

Згідно з пунктом 102.1 цієї статті контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З акту перевірки та з розрахунків судом встановлено, що суми ПДВ в розмірі 11202,34 грн. по взаємовідносинам позивача з ТОВ "ТД Автомеханіка" не вплинули на суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет ДП "Кіровоградський облавтодор", оскільки Кіровоградською ОДПІ враховано норми п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, та по взаємовідносинам з ТОВ "ТД Автомеханіка" враховано лише 87,00 грн. ПДВ, що задекларовані у січні 2011 року (т.3, а.с.119-120).

Суму податку на додану вартість в розмірі 440,84 грн. задекларовано позивачем по взаємовідносинам з ТОВ "Арзамас - 17" в січні 2011 року (т.3, а.с.119-120).

Отже, суд доходить висновку, що у відповідача не минув строк нарахування позивачу грошових зобов'язань по взаємовідносинам з ТОВ "ТД Автомеханіка" та ТОВ "Арзамас - 17".

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне дослідити правомірність формування позивачем податкового кредиту та формування витрат за господарськими операціями з ТОВ "Арзамас - 17", ТОВ "ТД Автомеханіка" та ПП "Бі. Транс" у розрізі фактичного здійснення відповідних господарських операцій.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 р. за N 860/4153, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. За змістом пункту 8 зазначеного Положення дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, інших активів) визнається, коли, зокрема, є впевненість, що в результаті операції відбудеться збільшення економічних вигод підприємства, а витрати, пов'язані з цією операцією, можуть бути достовірно визначені.

Відтак, з метою перевірки обґрунтованості заявленої позивачем податкової вигоди та достовірності наданих первинних документів необхідно встановити їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької діяльності

Щодо взаємовідносин позивача з ПП "Бі. Транс" суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що у перевіряємий період ПП "Бі. Транс" поставило позивачу нафтопродукти, в тому числи дизельне паливо, пічне паливо, бітум та мазут.

Згідно акту перевірки контролюючий орган дійшов висновку про відсутність фактичних взаємовідносин між позивачем та ПП "Бі. Транс" на загальну суму 322062,40 грн. ПДВ, а саме, за вересень 2011 року на суму 226519,10 грн. (в тому числі віднесено до складу податкового кредиту в декларації за вересень 2011 року в сумі 207572,41 грн., жовтень 2011 року в сумі 14859,48 грн., за листопад 2011 року в сумі 4087,21 грн.), за лютий 2013 року на суму 14637,00 грн., березень 2013 року на суму 80302,13 року та за квітень 2013 року на суму 604,17 грн. (а.с.17, 71 акта).

З долучених до матеріалів справи копій декларацій та додатків до них судом встановлено, що позивачем віднесено до податкового кредиту суму по операціях з ПП "Бі. Транс" у вересні 2011 року 207572,41 грн., у жовтні 2011 року 14859,48 грн., у листопаді 2011 року 4087,21 грн., у лютому 2013 року 35138,25 грн., у березні 2013 року 90134,29 грн. та у квітні 2013 року 20730,60 грн. (т.3, а.с.95-147).

Виконання договірних зобов'язань Приватного підприємства "Бі. Транс" підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунків фактур, накладних, товарно - транспортних та податкових накладних (т.1, а.с.118-124; т.4 ,а.с.179 - 216, 225-250; т.5, а.с.1 - 6).

Основним видом діяльності позивача є - будівництво доріг і автострад.

З долучених до матеріалів копії документів судом встановлено, що придбані у ПП "Бі. Транс" товари використовуються позивачем у своїй господарській діяльності.

Отже, судом встановлено, що ПП "Бі. Транс" виписало ДП "Кіровоградський облавтодор" податкові накладні:

- у вересні 2011 року на суму 133486,04 грн. ПДВ;

- у лютому 2013 року на суму 35135,25 грн. ПДВ;

- у березні 2013 року на суму 90134,30 грн. ПДВ.

Інших податкових накладних сторонами до суду надано не було.

Також, до суду не надано жодного первинного документа, що підтверджував здійснення господарських операцій позивача з ТОВ "Арзамас-17" та ТОВ "ТД Автомеханіка" за відповідні періоди.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи норми законодавства, суд доходить висновку, що позивач має право на віднесення до податкового кредиту суми податку на додану вартість що підтверджені податковою накладною.

Позивачем до складу витрат віднесено за І квартал 2011 року 2 204,18 грн. за господарською операцією з ТОВ "Арзамас-17" та 434,89 грн. за господарською операцією з ТОВ "ТД Автомеханіка", а також за ІІІ квартал 2011 року 1 132596,00 грн. за господарськими операціями з ПП Бі.Транс.

В ході розгляду справи судом підтверджено витрати позивача по взаємовідносинам з ПП "Бі. Транс" на загальну суму 667430,20 грн.

За таких умов суд доходить висновку, що матеріалами справи підтверджено право позивача на формування податкового кредиту та витрат за взаємовідносинами з ПП "Бі. Транс", а тому податкове повідомлення-рішення від 21.02.2014 року № в частині нарахування 258755,59 грн. основного платежу та 129377,80 грн. штрафних (фінансових) санкцій, а також, податкове повідомлення-рішення від 21.02.2014 року №000192206 в частині нарахування 667430,20 грн. основного платежу є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що частина адміністративного позову яка направлена на новий розгляд підлягає частковому задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Дочірнього підприємства "Кіровоградський облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні дороги України" до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області частину якого направлено на новий розгляд про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21 лютого 2014 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області в частині 258755,59 грн. основного платежу та 129377,80 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21 лютого 2014 року, винесене Кіровоградською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області в частині 667430,20 грн. основного платежу.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2