Справа № 823/382/18
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/382/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Губської Л.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - 21 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Черкаській області) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.09.2017 №, № , № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення, якими позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, прийняті за результатами проведення контролюючим органом перевірки, при проведенні якої посадовими особами контролюючого органу не використано жодного первинного документу на підтвердження факту використання позивачем праці інших осіб та виплати їм грошових винагород. Крім того, перевірка проведена без належного вручення наказу та повідомлення про проведення перевірки.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що Головним управлінням ДФС в Черкаській області в термін з 28.07.2017 по 03.08.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам заробітної плати за період діяльності з 01.01.2015 по 01.03.2017 фізичної особи-підприємця ОСОБА_2.

Підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки позивача стало звернення громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які повідомили, що з січня 2015 року перебували у трудових відносинах з позивачем та ОСОБА_8 без належного оформлення трудових відносин.

З метою з'ясування вказаних обставин та проведенням документальної позапланової невиїзної перевірки 21.06.2017 на податкову адресу позивача (АДРЕСА_1) ГУ ДФС у Черкаській області рекомендованим листом надіслано повідомлення № 138/23-00-13-0118 та наказ від 21.06.2017 № 1037.

Проте, вказаний лист повернувся на адресу ГУ ДФС у Черкаській області із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

22.06.2017 № 14751/23-00-13-0210 на адресу позивача також направлено запит, яким позивача зобов'язано в термін до 03.07.2017 надати документ, що підтверджують перебування позивача із вище вказаними особами у трудових відносинах, а саме: накази про призначення (звільнення), відомості з нарахування та виплати заробітної плати, виписки по банківських рахунках, договір оренди приміщення, повідомлення про прийняття на роботу, заяву про застосування податкової соціальної пільги, штатний розпис, трудові договори, інші документи пов'язані з веденням господарської діяльності.

Вказаний запит також повернувся на адресу ГУ ДФС у Черкаській області із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується відповідною копії поштового відправлення.

За наслідками проведеної перевірки 10.08.2017 складено акт № 330/23-00-13-0214/НОМЕР_3.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.176.2 "б", п. 119.2 Податкового кодексу України, в результаті чого будуть застосовані штрафні санкції за не подання до ДПІ у м. Черкасах відомостей за формою № 1 - ДФ;

- порушення ст. 168, ст. 163, п. 16-1 Підрозділу 10 Інших перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого донараховано військовий збір з нарахованих (виплачених) доходів на користь фізичних осіб-платників податків за 2015-2017 роки на суму 7 758 грн.;

- п.п.164.2.2 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 «а» ст. 176 Податкового кодексу України, порушення вимог податкового законодавства щодо повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 по 01.03.2017 не утримано та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 85 194 грн. 72 коп.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.10.2010, в результаті чого донараховано єдиний соціальний внесок за період з 01.01.2015 по 01.03.2017 на суму 154 852,80 грн.

Також, перевіркою достовірності та повноти включення доходів до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків за перевіряємий період встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, як податковим агентом, не включено до загального місячного оподатковуваного доходу нараховані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суми винагороди за виконані роботи найманими працівниками, праця яких використовувалась в діяльності позивача, без належного оформлення трудових відносин.

До перевірки надані заяви де вказані особи, пояснили, що позивач використовувала їхню працю у господарській діяльності, за що вони отримували грошову винагороду, зокрема ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_6 в розмірі 4 650 грн., щомісячно з січня 2015 року по лютий 2017 року, ОСОБА_5 в розмірі 3 200 грн., щомісячно з грудня 2016 року по лютий 2017 року, ОСОБА_4 в розмірі 8 000 грн., щомісячно з грудня 2016 року по лютий 2017 року.

На підставі акту перевірки 21.09.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн., № , яким позивачу визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню на суму 15 371 грн. 72 коп. та № яким позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню на суму 167 404 грн. 92 коп.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням, позивач звернулась за їх оскарженням.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо посилання позивача на те, що вона не була ознайомлена із наказом на проведення документальної позаплановою невиїзної перевірки, оскільки наказ був направлений на податкову адресу, всупереч тієї обставини, що з 27.03.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських форсувань внесено запис про припинення її підприємницької діяльності, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також права та обов'язки платників податків і зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік обставин для здійснення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, коли отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за наявності двох умов, таких як: 1) виявлення фактів, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства; 2) ненадання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит податкового органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статей 77 та 78 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України визначено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

На підставі вище зазначеного вище, колегія суддів застосувавши положення статей 75, 78, 79 Податкового кодексу України приходить до висновку, що перевірка, проведена на підставі наказу керівника контролюючого органу, за наявності підстав для її проведення, та з дотриманням умов надіслання до початку перевірки платнику податків копії наказу про її проведення та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, є правомірною.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК (яка регулює порядок листування контролюючого органу з платником) документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Отже, за умови надсилання кореспонденції за податковою адресою платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення до початку перевірки податковий орган слід вважати таким, що виконав вимоги пункту 79.2 статті 79 ПК; несвоєчасність (тобто після початку перевірки) отримання платником відповідного листа може ставитися у провину податковій інспекції лише у випадку, якщо така несвоєчасність настала з вини податкового органу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявне повідомлення від 21.06.2017 №138/23-00-13-0118 про проведення перевірки позивача.

Як вбачається із змісту наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 1037, перевірку необхідно провести з 03.07.2017 та у разі відсутності відомостей про отримання наказу та повідомлення про проведення перевірки, перевірка має розпочатися з дати отримання відомостей про вручення наказу, але не раніше 03.07.2017, термін проведення перевірки 5 робочих днів.

Разом з тим, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення поштова кореспонденція з копією наказу про проведення перевірки повернулося на адресу ГУ ДФС у Черкаській області 28.07.2017, з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно описової частини акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 330/23-00-13-0214/НОМЕР_3 перевірка проводилася з 28.07.2017 по 03.08.2017, тобто проведена з дотримання строків передбачених наказом від 21.06.2017 № 1037.

Щодо посилання позивача стосовно того, що на час прийняття та направлення наказу на проведення перевірки її підприємницька діяльність була припинена, тому наказ направлений на податкову адресу (АДРЕСА_1), колегія суддів зазначає наступне.

Так, не може вважатися належним чином врученим та братись судо апеляційної інстанції до уваги, оскільки в позовній заяві позивачем також визначено ту ж адресу за якою направлявся відповідний наказ про проведення перевірки.

Податкова адреса, як і фактична адреса позивача з часу внесення запису про державну реєстрацію припинення її підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця не змінювалася.

Отже, перевірка, проведена на підставі наказу керівника контролюючого органу, за наявності підстав для її проведення, та з дотриманням умов надіслання до початку перевірки платнику податків копії наказу про її проведення, що стало наслідком оформлення акту перевірки, відповідно до якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відповідно до реєстраційних даних основним видом господарської діяльності позивача була діяльність ресторанів, надання послуг харчування (КВЕД 56.10), тому безпідставним є твердження позивача стосовно того, що вона не могла використовувати під час господарської діяльності найману працю осіб, зі спеціальностями кухар, офіціант, помічник кухаря, оскільки за її твердженням основним видом діяльності була торгівля алкогольними напоями.

Більше того, вказані обставини спростовуються наданими під час розгляду справи показами свідків, а саме допитані в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 пояснили, що в період з січня 2015 (грудня 2016 року) по січень 2017 року знаходились із позивачем у трудових відносинах без належно оформлених трудових відносин.

Позивач виплачувала їм заробітну плату, а за січень та лютий 2017 не здійснила виплату заробітної плати, що і стало підставою для звернення до ГУ ДФС у Черкаській області.

Відповідно наданого до матеріалів справи договору оренди нежитлового приміщення від 02.01.2015 № 33 позивач орендувала частину нежитлового приміщення площею 56,72 кв.м. розташованого: АДРЕСА_2, в якому здійснювала господарську діяльність. Відповідно договору оренди № 34 від 02.01.2015 іншу частину нежитлового приміщення площею 56,72 кв.м. розташованого: АДРЕСА_2, орендувала ОСОБА_10, яка за її твердженням і використовувала працю вказаних вище осіб, за заявами яких була проведена перевірка.

Разом з тим вказані договори оренди нежитлового приміщення регулюють правовідносини, що склалися між ОСОБА_2, ОСОБА_10 як орендарями з однієї сторони та орендодавцем ПАТ «Юрія» з іншого боку, та не спростовують обставин того, що позивач використовувала у своїй господарській діяльності працю найманих осіб без оформлення відповідних документів та відсутність порушень виявлених актом перевірки, за наслідками, якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 31 липня 20118 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

Л.В. Губська