Справа № 812/1348/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1348/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.04.2018 № -1209 та № -1209,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1Г.) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 26.04.2018 № -1209 та № -1209. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на таке.

26.04.2018 відповідачем винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № -1209 та № -1209 про збільшення чи нарахування суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності за 2015 та 2016 роки відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України.

Оскарженими рішеннями позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб на загальну суму 91062,12 грн, з яких: за 2015 рік - 48882,39 грн, за 2016 рік - 42179,73 грн. Позивач вважає оскаржені рішення протиправними та такими, які слід скасувати, з таких підстав.

По-перше, позивач є приватним підприємцем - суб'єктом господарської діяльності, а тому вважає, що винесенню оскаржених рішень повинна була передувати перевірка контролюючим органом. Позивач на свою адресу не отримував акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у деклараціях по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015-2016 роки, в тексті оскаржених рішень також відсутні посилання на будь-який акт перевірки. Відтак, вважає, що відсутні підстави для винесення контролюючим органом оскаржених рішень відносно позивача, як приватного підприємця - суб'єкта господарської діяльності.

По-друге, якщо відповідач вважає, що у позивача відсутній статус приватного підприємця - суб'єкта господарської діяльності, то він мав керуватися п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, та до 1 липня 2015 року та 1 липня 2016 року повинен був надіслати податкові повідомлення-рішення про нарахування сум податку за 2015 рік та 2016 рік відповідно. При цьому оскаржені рішення було сформовано відповідно через 2 та через 3 роки після терміну, встановленого Податковим кодексом України. Тому вважає, що такі порушення призвели до винесення неправомірних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 21.05.2018 відкрито провадження в справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14.06.2018 відповідач надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого послався на таке. Відповідно до положень п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України граничний строк сплати грошових зобов'язань по орендній платі за землю за 2015 рік - 29.08.2015, за 2016 рік - 29.08.2016, при цьому строк давності податкових повідомлень-рішень відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України за 2015 рік - 29.08.2018, за 2016 рік - 29.08.2019.

За даними Лисичанської міської ради між нею та громадянином ОСОБА_1 укладено договір від 05.01.2015, строк дії якого - до 03.08.2021.

Підставами для складання оскаржених податкових повідомлень-рішень на підставі п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України було те, що позивач протягом 2015 року та частково протягом 2016 року не мав реєстрації у якості фізичної особи-підприємця.

Після державної реєстрації ОСОБА_1 у якості фізичної особи-підприємця у 2016 році останнім було подано декларацію з орендної плати за землю з визначеними періодами для сплати орендної плати за серпень-грудень 2016 року.

Під час складання оскаржених рішень визначено грошове зобов'язання для позивача за 2015 рік та за січень-липень 2016 року, без включення періоду, за який позивачем самостійно подана декларація. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (арк. спр. 29-31).

16.07.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування якої останній зазначив, що станом на 01.07.2015 та на 01.07.2016 позивач не мав статусу фізичної особи-підприємця. Посилаючись на п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України зазначає, що відповідачем перевірка позивача не проводилася, тому вважає, що оскаржені рішення було складено з порушенням встановленого законом порядку. Станом на час винесення оскаржених рішень позивач мав статус фізичної особи-підприємця, тому їх складанню мала передувати податкова перевірка (арк. спр. 85-86).

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в ході судового розгляду справи підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання 23.07.2018 не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивача ОСОБА_1 зареєстровано в якості фізичної особи-підприємця Лисичанською міською радою Луганської області 28.02.2007 за № 2 381 000 0000 004072; 07.09.2010 до реєстру внесено запис № 6004072 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням; 03.11.2010 до реєстру внесено запис № 2 381 000 0000 007024 про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; 24.04.2015 до реєстру внесено запис № 8007024 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням; 29.04.2015 до реєстру внесено запис № 2 381 000 0000 008850 про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1; 30.04.2015 до реєстру внесено запис № 2008850 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за власним рішенням; 08.09.2016 до реєстру внесено запис № 2 381 000 0000 009283 про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (арк. спр. 13-17).

05.01.2015 між Лисичанською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,2090 га, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Артемівська, 1-в, для експлуатації автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) (арк. спр. 69-72).

До вказаного договору оренди земельної ділянки сторонами укладалися додаткові угоди в 2018 році, які є невідємними частинами вищевказаного договору (арк. спр. 57-58, 60-61).

15.01.2015 між Лисичанською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0872 га, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Красна, 283-в, для експлуатації автомобільного газозаправного пункту (АГЗП) (арк. спр. 63-66).

Відповідно до листа Держгеокадастру від 11.01.2016 № 26-0-22-201/2-16 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті Податкового кодексу України, станом на 01.01.2016 становить 1,433. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель, зокрема, за 2015 рік становлять 1,433 (арк. спр. 102-103).

07.10.2016 позивач подавав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, в якій самостійно визначав суми зобов'язань, що належать до сплати: за серпень 2016 року в сумі 4519,25 грн, за період з вересня по грудень 2016 року по 5837,37 щомісяця (арк. спр. 40-41).

26.04.2018 відповідачем винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено податкові зобовязання з орендної плати з фізичних осіб, а саме: податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2018 № -1209 визначено податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 48882,39 грн за 2015 рік; податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2018 № -1209 визначено податкове зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 42179,73 грн за 2016 рік (арк. спр. 5-6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Основного Закону України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 1 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» (далі Закон № 161-XIV) визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону № 161-XIV визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Статтею 270 Податкового кодексу України визначено, що обєктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пункту 286.2. статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (пункт 286.3. статті 286 Податкового кодексу України).

Пунктом 286.5. статті 286 Податкового кодексу України передбачено, шо нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо:

розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Згідно з пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до пункту 287.2 статті 287 Податкового кодексу України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня.

Згідно з пунктом 287.3. статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 287.9. статті 287 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені цією статтею, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобовязання.

Пунктом 287.10. статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобовязання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Статтею 288 Податкового кодексу України визначено:

- підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни (пункт 288.1);

- платником орендної плати є орендар земельної ділянки (пункт 288.2);

- об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.3);

- розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4);

- податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу (пункт 288.7).

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).

Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для такого висновку, що позивач ОСОБА_1, як орендар земельної ділянки за договорами оренди від 05.01.2015 та від 15.01.2015, протягом всього строку дії цих договорів має сплачувати орендну плату за землю, незалежно від того, був він зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця чи ні.

У випадку припинення субєкта підприємницької діяльності фізичної особи її зобовязання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати на відміну від юридичної особи, яка ліквідована.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, від 09 серпня 2017 року у справі № 915/1056/16.

Відповідно до пункту 286.5. статті 286 Податкового кодексу України спірні правовідносини в даній справі виникли 01 липня 2015 року (ППР від 26.04.2018 № -1209) та 01 липня 2016 року (ППР від 26.04.2018 № -1209) відповідно.

Оскільки згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 станом на 01 липня 2015 року та 01 липня 2016 року не був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця (арк. спр. 13-17), тому відповідачем правомірно здійснено нарахування орендної плати за земельну ділянку за 2015 рік та 2016 рік (за період з січня по липень 2016 року), шляхом направлення (вручення) ОСОБА_1 оскаржених податкових повідомлень-рішень від 26.04.2018 № -1209 та № -1209, що у повній мірі відповідає вимогам матеріального закону, зокрема пункту 286.5. статті 286 Податкового кодексу України.

Відтак, твердження позивача про те, що контролюючим органом винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення від 26.04.2018 № -1209 та № -1209 без проведення перевірки є безпідставним, оскільки на час виникнення спірних правовідносин позивач не мав статусу фізичної особи-підприємця, а нормами Податкового кодексу України не передбачено проведення перевірок у таких випадках.

Щодо посилання позивача на те, що податкові повідомлення-рішення від 26.04.2018 № -1209 та № -1209 винесено відповідачем з порушенням визначеного законом строку, тобто відповідно через 2 та через 3 роки після терміну, встановленого Податковим кодексом України, суд зазначає таке.

Як зазначалося судом вище відповідно до пункту 287.1. статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобовязання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (пункт 287.10. статті 287 Податкового кодексу України).

Пунктом 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відтак, відповідно до положень пункту 287.5. статті 287 Податкового кодексу України граничний строк сплати грошових зобов'язань, які повинні були нараховані контролюючим органом, в спірних правовідносинах становить: за 2015 рік до 29.08.2015, за 2016 рік до 29.08.2016.

Отже, в даному випадку контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань з орендної плати з фізичних осіб не пізніше закінчення 1095 дня, тобто за 2015 рік до 29.08.2018, за 2016 рік до 29.08.2019.

Оскаржені податкові повідомлення-рішення № -1209 та № -1209 винесено Головним управлінням ДФС у Луганській області 26.04.2018, тобто в межах 1095 днів, що відповідає вимогам пункт 287.10. статті 287 Податкового кодексу України.

Матемітичний розрахунок сум, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях, позивачем не оспорюється.

Оскільки обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у суду відсутні підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.04.2018 № -1209 та № -1209.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, у звязку з відмовою в задоволенні позову йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.04.2018 № -1209 та № -1209 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 27 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2