Справа № 810/2138/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2018 року № 810/2138/18

Київський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Щавінського В.Р., при секретарі судового засідання Сіренко Ю.П., за участю: представника позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Пухівської сільської ради та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 912-ХХІІ-VII від 06.02.2018 про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого сільського господарства, площею 0,20 га, по АДРЕСА_1, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує права Позивача.

- зобов'язати Пухівську сільську раду надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га в АДРЕСА_1, згідно з графічним матеріалом в порядку і в спосіб передбачений ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з метою реалізації свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,20 га, звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області в межах населеного пункту. На виконання вимог чинного законодавства, до вказаної заяви, позивач додав графічні матеріали з позначенням місцерозташування бажаної для відведення земельної ділянки, а також копії наступних документів,- паспорту та реєстраційної картки платника податків. Проте, в задоволенні вказаної заяви, йому було відмовлено, мотивуючи це тим, що земельна ділянка, яка показана на графічних матеріалах як бажане місце розташування, розташована на території, на якій, згідно Генерального плану села, передбачено будівництво громадського центру.

Відповідач проти позову заперечував, надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Вважає, що позивачем не правильно визначено норму матеріального права, що врегульовує правовідносини щодо формування земельної ділянки комунальної власності без її передання в користування будь-яким особам і без зміни її цільового призначення та хибно зазначено, що Земельний кодекс України (далі - ЗК України)вимагає для цього, окрім звернення до органу місцевого самоврядування, графічних матеріалів, хоча розташування земельної ділянки вказане у клопотанні та закріплене у Генеральному плані села Пухівка Броварського району Київської області, а також зазначає, що позивач помилково вважає, що визначення цільового призначення земельної ділянки згідно правил містобудування як земельного користування потребує додаткового уточнення в поданому зверненні до відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) звернувся до Відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства (ОСГ) площею 0,20 га по АДРЕСА_1 в с. Пухівка. Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України до вказаного клопотання додано: графічний матеріал бажаного місця розташування земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного номеру.

06.02.2018 на пленарному засіданні Пухівської сільської ради Відповідач прийняв рішення № 912-ХХІІ-VІІ, яким відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,20 га для ОСГ в с. Пухівка по АДРЕСА_1, мотивуючі відмову тим, що Генеральним планом села на вказаній на графічному матеріалі земельній ділянці передбачено будівництво громадського центру села.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати його.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню суд зазначає наступне.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом "б" статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі, якщо в місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган місцевого самоврядування не надає дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування, додавши до письмового повідомлення договір на виконання робіт із землеустрою.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 ЗК України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зазначена в оскаржуваному рішенні підстава відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність частиною сьомою статті 118 ЗК України не передбачена.

Доказів, які б свідчили, що на земельній ділянці, дозвіл на розробку проекту землеустрою якої просила надати позивач, згідно з Генеральним планом села Пухівка, передбачено будівництво громадського центру, відповідач до суду не надав.

В силу приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У справі, що розглядалась, відповідач не навів жодних передбачених законом підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою згідно з поданою ним заявою та доданими до неї графічними матеріалами.

Посилання відповідача на те, що на вказаній території передбачено будівництво громадського центру, не підтверджено документально.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га, яка розташована по вулиці Набережній в межах села Пухівка Броварського району Київської області.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, а отже, не довів правомірності своїх рішень. Зокрема не надано жодних графічних матеріалів, викопіювання з генерального плану, документів з землеустрою, що обґрунтовують позицію відповідача.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо подання звіту про виконання судового рішення Пухівською сільською радою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов'язання подання звіту суб'єкта владних повноважень - це право суду, а не обов'язок. При вирішенні даної справи суд не вбачає за доцільне покладати на відповідача обов'язок подання звіту про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 704, 80 грн. (квитанція про сплату від 25.04.2018).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Пухівської сільської ради Броварського району Київської області №912-ХХІІ-VІІ від 06.02.2018 року "Про відмову в наданні земельної ділянки громадянину ОСОБА_2".

3. Зобов'язати Пухівську сільську раду Броварського району Київської області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства, площею 0,20 га в АДРЕСА_1.

4. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири грн.) 80 коп. на користь ОСОБА_2 з бюджетних асигнуванб суб'єкта владних повноважень Пухівської сільської ради Броварського району Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 23 липня 2018 р.