Справа № 818/1659/18
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 р. Справа № 818/1659/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Бітюкова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнка Миколи Миколайовича про визнання протиправним та скасування наказу в частині, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнка М.М. в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 28.03.2018 року № 164 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 з посади старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07.11.2015 року позивач був прийнятий до Національної поліції України та призначений на посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Липоводолинського відділення поліції Роменського ВП ГУНП.

За результатами службової перевірки було прийнято рішення про звільнення зі служби в поліції в дисциплінарному порядку майора поліції ОСОБА_1 Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 28.03.2018 №164 о/с "По особовому складу" відповідно до пункту 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 ст 77 Закону України «Про Національну Поліцію» ОСОБА_1 було звільнено.

Даний наказ про звільнення позивач вважає незаконним і таким, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 з огляну на наступне.

Так, за приписами ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ. Звільнення з органів внутрішніх справ є найсуворішим видом стягнення, рішення про накладення якого має прийматися з урахуванням тяжкості вчиненого та попередньої роботи особи.

Позивач стверджує, що допущене ним порушення дисципліни є малозначним і не могло бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, а отже, звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ є незаконним та таким, що порушує права передбачені ст. 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України та ін. Той факт, що цивільна особа перебувала в приміщенні чергової служби не може бути розцінений як грубе порушення дисципліни. У висновку службового розслідування відсутнє нормативне обґрунтування неправомірності перебування громадянки ОСОБА_5 в приміщенні чергової служби.

Позивач зазначає, що дійсно, ОСОБА_5 самовільно зайшла до приміщення, ОСОБА_1 як черговий інспектор такого дозволу їй не надавав, але і підстав для застосування сили в нього не було. Останній висловлював неодноразово вимоги вийти до коридору, але на них ОСОБА_5 не реагувала. Хоча її поведінка і не була стриманою, однак і допущені порушення, їх тривалість та характер не надавали права ОСОБА_1 як співробітнику поліції застосовувати до неї фізичну силу.

Не погоджується позивач також із висновком службового розслідування про те що ОСОБА_1 та іншими співробітниками не було припинено неправомірні та непристойні дії ОСОБА_5, які мали ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки остання до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП не притягувалася. Щодо неї було складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 178 КУпАП.

Крім того, не дивлячись що поведінка ОСОБА_5 і не була коректною, але такі дії не були спрямовані на спричинення шкоди майну чи оточуючим, тож і підстав для застосування сили також не було. ОСОБА_1 намагався вмовити останню заспокоїтися, що все ж таки дало позитивний результат і ОСОБА_5 самостійно залишила приміщення.

Позивач вважає, що вказані обставини не були враховані при проведенні службового розслідування. Зокрема не було враховано що допущене порушення етичних правил не завдало шкоди авторитетові органів Національної поліції.

Також позивач зазначає, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за допущення аморального проступку може бути звільнено лише того працівника, який виконує виховні функції і за умови, що допущений проступок є несумісним з продовженням даної роботи.

На підставі викладеного, позивач стверджує, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України було незаконним, адже таке стягнення застосовано за один проступок, який не можна назвати грубим порушенням трудової дисципліни, а службові обов'язки ОСОБА_1 не пов'язані із виконанням виховної роботи.

Ухвалою суду було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує повністю та просить суд у задоволенні позову відмовити виходячи із наступного.

До ГУНП надійшов рапорт т.в.о. начальника Липоводолинського ВП капітана поліції ОСОБА_6 про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими вказаного відділення поліції, в зв'язку з чим проведено службове розслідування. У ході службового розслідування було встановлено, що громадянка ОСОБА_5 о 01.12 год. 08.03.2017 безперешкодно зайшла до приміщення чергової служби, де на той момент перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_7, та пробула там до 01.32 год., тобто 20 хвилин. Більш того, ОСОБА_5, потрапивши до приміщення чергової служби поводила себе непристойно. Такі дії останньої формально підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство). Не зважаючи на це, ні ОСОБА_1 ні інші поліцейські не вчинили ніяких дій для припинення дій ОСОБА_5 До того ж ОСОБА_1, як правоохоронця, зовсім не обурила непристойна поведінка ОСОБА_5 у приміщенні із обмеженим доступом, у якому здійснюється цілодобова безперервна відеозйомка.

Відповідач зазначає, що проаналізувавши у сукупності встановлені обставини допущених ОСОБА_1 дисциплінарних проступків, дані що характеризують його особу, та те, що він замість безумовного виконання норм чинного законодавства, у тому числі тих, що регламентують діяльність поліції та чергової служби зокрема, а також функціональних обов'язків, умисно, зухвало та самовпевнено проігнорував їх, вчинивши дії, які паплюжать честь правоохоронця, подавши негативний приклад для молодших колег, тим самим поставив під сумнів доцільність та спроможність подальшого проходження служби в Національній поліції України.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що дисциплінарне стягнення у виді звільнення з займаної посади у дисциплінарному порядку застосованого відносно ОСОБА_1 - є законним та обґрунтованим.

У підготовчому судовому засіданні представником позивача було подано клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_5, у задоволенні якого, після з'ясування думки сторін, судом було відмовлено в зв'язку з його необґрунтованістю.

Також представником відповідача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи та дослідження в судовому засіданні фрагменту запису з камери внутрішнього відеонагляду, що розташована у приміщенні чергової служби Липоводолинського ВП за період часу з 01.00 год. до 01.32 год. 08.03.2018р. Зазначене клопотання, після з'ясування думки сторін, судом було задоволено.

Ухвалою суду від 05.06.2018р. підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 07.11.2015 року позивач проходив службу в органах Національної поліції України на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Липоводолинського відділення поліції Роменського ВП ГУНП.

Наказом ГУНП в Сумській області № 164 від 28.03.2018 «По особовому складу» відповідно до п. 6 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» звільнено ОСОБА_1 зі служби в поліції. Зазначений наказ прийнятий на підставі наказу ГУНП в Сумській області №488 від 16.03.2018 «Про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими Липоводолинського ВП та покарання винних» та висновку службового розслідування від 16.03.2018, яким встановлено, що за порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилося у ігноруванні вимог розділу XI Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 № 440 (далі - Інструкція), а саме допущення та не вжиття заходів щодо видворення за межі приміщення чергової служби Липоводолинського ВП сторонньої цивільної особи, яка не мала права там перебувати; вимог п. 5, 6 примітки до додатку № 11, визначеного підпунктом 2 пункту 10 розділу VI Інструкції в частині належного здійснення пропускного режиму 08.03.2018; підпункту 2 пункту 1 розділу VIII зазначеної Інструкції, в частині належного контролю за здійсненням перепускного режиму до Липоводолинського ВП та ведення журналу обліку доставлених, запрошених та відвідувачів; вимог ст. ст. 1, 2, 3, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію» та підпунктів 1, 4, 6 пункту 3 розділу V Інструкції в частині вжиття відповідних заходів реагування на протиправні дії ОСОБА_5 у приміщенні чергової служби Липоводолинського ВП; а також порушенні вимог пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 в частині належної поведінки працівника поліції під час виконання службових обов'язків, на підставі ст. ст. 2, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Липоводолинського відділення поліції Роменського ВП ГУНП, звільнити зі служби в поліції в дисциплінарному порядку.

Суд вважає зазначений висновок службового розслідування таким, що підтверджується матеріалами справи, а оскаржуваний наказ відповідає нормам законодавства виходячи з наступного.

З матеріалів справи суд вбачає, що 10.03.2018 до Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов рапорт т.в.о. начальника Липоводолинського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_6 про порушення службової дисципліни окремими поліцейськими вказаного відділення поліції (а.с. 53), в зв'язку з чим наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 10.03.2018 № 326 (а.с. 54) та у відповідності до п. 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, за вказаним вище фактом проведено службове розслідування, за наслідками якого складено висновок, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Сумській області 16.03.2018р. (а.с. 55 - 69).

Службовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2018 з 8.00год., відповідно записів книги нарядів Липоводолинського відділу поліції, на добове чергування у вказаному відділі поліції заступили, зокрема, старший інспектор - черговий сектору реагування патрульної поліції № 2, майор поліції. ОСОБА_1 В ніч з 07.03.2018 по 08.03.2018 до відділення поліції для проведення перевірки за матеріалами ЖЄО №445 від 08.03.2018 була запрошена громадянка ОСОБА_5

О 01.00 год. 08.03.2018, відповідно до запису у Журналі обліку доставлених, запрошених та відвідувачів Липоводолинського ВП, ОСОБА_5 зайшла до вказаного відділення поліції. Поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9 попросили ОСОБА_5 зачекати у коридорі відділення поліції перед приміщення чергової служби поки вони встановлять особу та місце знаходження водія, з яким у неї виник конфлікт. Разом з тим, ОСОБА_5 о 01.12 год. 08.03.2017 безперешкодно зайшла до приміщення чергової служби, де на той момент перебували ОСОБА_1 та ОСОБА_7, та пробула там до 01.32 год., тобто 20 хвилин. Коли громадянка ОСОБА_5 зайшла до приміщення чергової служби Липоводолинського ВП, то жоден з поліцейських не вжив заходів щодо запобігання перебуванню сторонньої цивільної особи у приміщенні з обмеженим доступом.

Також службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5, потрапивши до приміщення чергової служби та протягом всього часу її перебування у вказаному приміщенні поводила себе непристойно та вчиняла інші дії, які не відповідають загальноприйнятим нормам моралі та поведінки у суспільстві. Як зазначено у висновку службового розслідування, такі дії останньої формально підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство). Не зважаючи на це, ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_7 не вчинили ніяких дій для припинення дій ОСОБА_5, які мали ознаки адміністративного правопорушення. О 01.21 год. до чергової служби Липоводолинського ВП зайшли поліцейські ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які також не вчинили жодних дій для припинення неправомірної поведінки ОСОБА_5, а навпаки вчинили дії, якими підбурювали ОСОБА_5 до такої поведінки.

У подальшому, ОСОБА_5 близько 01.35 год. 08.03.2018 у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покинула приміщення чергової служби Липоводолинського ВП та добровільно, у супроводі зазначених поліцейських, направилася до Липоводолинської ЦРЛ, де була оглянута на стан сп'яніння. При цьому, запис у Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Липоводолинського ВП про вихід ОСОБА_5 з приміщення вказаного відділення поліції близько 01.35 год. 08.03.2018 ні ОСОБА_8 ні ОСОБА_9 не зробили. ОСОБА_1, у свою чергу, як оперативний черговий, не проконтролював належним чином здійснення пропускного режиму та порядок ведення Журналу.

Після медичного огляду ОСОБА_5 у супроводі ОСОБА_8 та ОСОБА_10, повернулась до приміщення Липоводолинського ВП, де відносно ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях або поява у громадських місцях у п'яному вигляді). Тільки о 03.30 год. 08.03.2018, згідно записів у Журналі, ОСОБА_5 залишила приміщення Липоводолинського ВП, зробивши власноруч запис про відсутність претензій до працівників поліції, що засвідчила особистим підписом.

Суд зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначений Законом України «Про Національну поліцію».

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до п.9. розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачені такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень встановлений ст. 14 Дисциплінарного статуту, так, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

З метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов'язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (далі по тексту - Правила). Відповідно до розділу І, ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування. Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Пунктом 1 розділу II вказаних Правил, передбачено, що поліцейський під час виконання службових обов'язків повинен виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Відповідно до п.п. 3, 4 Розділу IV Правил, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об'єктивним.

Особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Суд зазначає, що службовим розслідуванням було встановлено порушення позивачем Правил етичної поведінки поліцейських та Присяги поліцейського, що в свою чергу було повністю підтверджено наявними в даній справі доказами, зокрема дослідженим в судовому засіданні фрагментом запису з камери внутрішнього відеонагляду, що розташована у приміщенні чергової служби Липоводолинського ВП за період часу з 01.00 год. до 01.32 год. 08.03.2018р. (а.с. 99)

Крім того, згідно Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 23.05.2017 № 440 (далі - Інструкція), до чергової служби відносяться чергові частини територіальних підрозділів ГУНП, старші інспектори-чергові (інспектори-чергові) та помічники чергових секторів реагування патрульної поліції територіальних підрозділів ГУНП, які забезпечують безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Оперативним черговим є старший інспектор-черговий (інспектор-черговий) чергової частини (сектору реагування патрульної поліції) територіального підрозділу ГУНП.

Підпунктами 1, 4, 6 пункту 3 розділу V Інструкції передбачено, що старший інспектор-черговий (інспектор-черговий) чергової частини (СРПП) територіального підрозділу поліції є старшим оперативним начальником щодо нарядів поліції, які виконують на його території обслуговування завдання із забезпечення публічної безпеки і порядку, попередження й припинення правопорушень, встановлення осіб, які підозрюються у їх вчиненні, з ліквідації наслідків надзвичайних подій, та має право:

- віддавати необхідні й обов'язкові доручення підпорядкованим черговим службам, контролювати своєчасність та повноту їх виконання;

- вимагати підтримання внутрішнього розпорядку, службової дисципліни, правил пожежної безпеки та державних санітарних норм і правил;

- вимагати від громадян та посадових осіб, які порушують публічну безпеку і порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, виносити усне зауваження особам, а у разі невиконання зазначених вимог - уживати передбачених законодавством заходів.

Пунктом 1 Розділу VIII Інструкції передбачено, що організація та забезпечення пропускного режиму до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції покладаються на начальника цього органу (підрозділу), а контроль за здійсненням пропускного режиму - на чергову службу.

З метою контролю оперативний черговий зобов'язаний:

1) провести інструктаж поліцейського, який здійснює допуск до адміністративного будинку органу (підрозділу) поліції, перевірити наявність журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених;

2) здійснювати контроль за несенням служби і веденням журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених.

Як пояснив представник відповідача та не заперечував позивач, з огляду на те, що у Липоводолинському ВП окремо не передбачено посаду поліцейського, який здійснює допуск до будівлі відділення поліції, вказані функції покладені на старшого інспектора-чергового та його помічника.

Підпунктом 2 пункту 10 розділу VI згаданої Інструкції визначено, що усі без винятку особи, які затримані, доставлені, викликані працівниками поліції для складання матеріалів про адміністративні правопорушення, проведення процесуальна: та слідчих (розшукових) дій, чи прибули з особистих або службових питань реєструються в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених. Згідно примітки 3 Додатку № 11 до Інструкції, доставлені та запрошені у приміщенні органу (підрозділу) поліції супроводжуються працівником поліції, який їх доставив чи запросив.

Згідно примітки 5 Додатку № 11 до Інструкції, після складання необхідних матеріалів на доставлену особу працівник поліції, який доставив особу до органу поліції, проставляє у графі 7 інформацію про вжиті заходи стосовно неї. Відповідно до примітки 6 вказаного додатку, працівник поліції доводить до відома особи, яка залишає приміщення органу поліції про її право зробити запис у цьому журналі щодо наявності або відсутності претензій до працівників поліції.

Відповідно до розділу XI зазначеної Інструкції, доступ до приміщень чергових служб органів Національної поліції мають право вичерпний перелік осіб лише за умови пред'явлення службового посвідчення та відповідного дозволу на перевірку.

Відповідно до п. 206 Постанови КМУ від 18.12.2013 №939 дск «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах» (далі Постанова №939, а.с. 123 - 131) на підприємствах, в установах, організаціях для проведення секретних робіт визначають спеціальні місця, що поділяються на режимні приміщення (зони, території), які можуть бути окремими приміщеннями, будинками, спорудами, ділянками, територіями, а також їх комплексу у різному поєднанні.

Відповідно п.211 Постанови №939, придатність режимного приміщення (зони, території) для проведення секретних робіт визначається комісією, яка призначається наказом керівника підприємства, установи, організації. За результатами обстеження комісія складає акт. Затверджений акт про придатність приміщення (зони, території) для проведення відповідної секретної роботи подається до РСО для включення приміщення (зони, території) до переліку режимних приміщень (зон, територій), який складається за формою згідно з додатком 30, затверджується керівником підприємства, установи, організації та обліковується в установленому порядку.

Відповідно до п. 212 Постанови №939 доступ у режимні приміщення особам, які не мають безпосереднього стосунку до секретних робіт, що проводяться в них, можуть дозволити в разі службової потреби керівник підприємства, установи, організації, його заступник з питань режиму, начальник РСО чи його заступник.

Судом встановлено, що на виконання п.211 Постанови №939, в Липоводолинському ВП затверджений за формою згідно з додатком 30 Постанови №939 перелік режимних приміщень.

Так відповідно до витягу з переліку режимних приміщень Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області від 07.06.2018 приміщення чергової частини відповідно до акта №173 дек від 12.06.2017 віднесено до режимних приміщень зі ступенем секретності робіт, що виконуються у приміщенні, «таємно» цілодобово в робочі, святкові та вихідні дні (а.с. 114).

Відповідно до п.232 Постанови №939 на підприємствах, в установах, організаціях, які провадять діяльсть, пов'язану з державною таємницею, запроваджується пропускний та внутрішньооб'єктовий режим.

Відповідно до п.239 Постанови №939, правила внутрішньооб'єктового режиму розробляються РСО і затверджуються керівником підприємства, установи, організації.

Згідно п.5.1 Типових правил з організації і дотримання внутрішньооб'єктового режиму в Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області, доступ у режимні приміщення осіб, які не мають безпосереднього відношення до проведення в цих приміщеннях секретних робіт, може бути дозволено у разі виникнення службової необхідності. Такий дозвіл надається начальником Липоводолинського ВП ГУНП в Сумській області.

Відповідно до п.5.1.1. Типових правил з організації і дотримання внутрішньооб'єктового режиму в Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області доступ у режимні приміщення відділення, яке здійснює діяльність, пов'язану з державною таємницею, надається начальником Липоводолиснького ВП (а.с. 115 - 118).

Отже, судом встановлено, що приміщення чергової частини в Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області відповідно до акта №173 дек від 12.06.2017 віднесено до режимних приміщень, відтак допустивши знаходження сторонньої цивільної особи ОСОБА_5 в приміщенні чергової служби, ОСОБА_1 порушив зазначені вище вимоги Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України та Постанови КМУ від 18.12.2013 №939 дск «Про затвердження порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах».

Також ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не зробивши відмітку про залишення ОСОБА_5 приміщення Липоводолинського ВП близько 01.35 год. 08.03.2018 та про її повернення до відділення поліції після 03.00 год. 08.03.2018 у Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених, порушили вимоги Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України.

Окрім цього, ОСОБА_1, як старший-інспектор черговий не проконтролював правильність ведення зазначеного Журналу, що також є порушенням вимог підпункту 2 пункту 1 Розділу VIII Інструкції з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України.

Отже, переліченими вище нормами законодавства передбачено, що поліцейський повинен беззаперечно дотримуватись законів та нормативно - правових актів, невиконання вимог законодавства є порушенням службової дисципліни, відтак повинно розцінюватись як дисциплінарний проступок, що в свою чергу є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Судом встановлено, що позивачем було допущено ряд порушень законодавства України, перелік яких судом було зазначено вище. Відтак, суд доходить висновку, що позивачем було скоєно дисциплінарний проступок, наслідком якого є притягнення до дисциплінарної відповідальності, а виходячи із тяжкості вказаного проступку, обставин, за яких його скоєно, ставлення до виконання службових обов'язків, суд вважає, що відповідачем було правомірно обрано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції України.

Отже, виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем з урахуванням всіх обставин що мають значення для прийняття рішень та з дотриманням вимог законодавства, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області Лушпієнка Миколи Миколайовича про визнання протиправним та скасування наказу від 28.03.2018 року №164 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 (0099014) з посади старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 2 Липоводолинського відділення поліції Роменського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області; поновленя ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.07.2018 року.

Суддя В.О. Павлічек