Справа № 826/4616/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 липня 2018 року № 826/4616/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ 5"

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

№ від 06.03.2018р.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ 5" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 06.03.2018р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення. Зокрема, як зазначає позивач, відповідач дійшов помилкових висновків щодо порушення позивачем положень Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідачем у відзиві на позовну заяву вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що позивач у місці здійснення своєї господарської діяльності зберігав підакцизну продукцію марковану маркою попереднього зразка з закінченим терміном придатності. Зазначив, що за таке порушення до позивача було застосовано штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" у сумі 17 000,00 грн. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.02.2018р. працівниками ГУ ДФС у Київській області на підставі п.п.80.2.5. п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України, згідно з наказом ГУ ДФС у Київській області від 30.01.2018р. №184 та відповідно до направлення на проведення перевірки від 21.02.2018р. №113; №114, проведена фактична перевірка магазину №340, що розташований за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Вокзальна, 71-6, що належить суб'єкту господарювання ТОВ «КВАРТАЛ 5».

За результатами проведеної перевірки складено акт від 22.02.2018 №59/10-36-40/38926278 винесено податкове повідомлення-рішення від 06.03.2018 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 17 000,00 грн.

Перевіркою встановлено факт зберігання пляшки горілки «Немирів», 0.7 л. Люкс Ультра 40%. Виробництва «ДП Українська горілчана компанія «Nemiroff», вартістю 282,00 грн., термін придатності 36 місяців, дата виготовлення 01.11.2013р., маркована маркою акцизного податку попереднього зразка 02 АААД №015918 « 10/13», 13,857 грн., що підтверджується доданими акту перевірки фотоматеріалами, чим порушено ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

За наслідками розгляду матеріалів перевірки, працівниками ГУ ДФС у Київській області 06.03.2018 року було прийнято податкове повідомлення-рішення № про застосування до ТОВ «КВАРТАЛ 5» фінансових санкцій в сумі 17 000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв маркованих маркою акцизного податку попереднього зразка

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами п. 226.1 с. 226 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до вимог п. 226.3 ст. 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до вимог пп. 222.1.2. п. 222.1 ст. 222 ПК України суми податку з алкогольних напоїв, для виробництва яких використовується спирт етиловий неденатурований, сплачуються при придбанні марок акцизного податку.

Як убачається з пп. 222.1.3 п. 222.1 ст. 222 ПК України, підприємства, які виробляють вина виноградні з додаванням спирту та міцні, вермути, інші зброджені напої з додаванням спирту, суміші із зброджених напоїв з додаванням спирту, суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями з додаванням спирту, сплачують податок при придбанні марок акцизного податку на суму, розраховану із ставок податку на готову продукцію, вироблену з виноматеріалів чи сусла, при виробництві яких використовується спирт етиловий.

Таким чином, марка акцизного збору є підтвердженням факту оплати акцизного податку і, що така оплата здійснюється в момент придбання марок акцизного податку.

Згідно з вимогами абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 2015 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Вимогами абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з вимогами п. 226.9 ст. 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: - алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; - алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; - алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Наведене свідчить, що немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не було сплачено, або було сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок. Відповідно і відповідальність, передбачена абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, встановлена з метою покарання за ухилення від сплати акцизного податку.

Проте, у випадку продажу алкогольних напоїв з марками акцизного податку старого зразка відсутнє ухилення від сплати акцизного податку, оскільки ПК України визначає, що сума сплаченого акцизного збору (фактично марка акцизного збору) повинна відповідати сумі такого податку визначеній на дату розливу продукції (абз. 4 п. 226.9 ст. 226 ПК України).

Відповідно до вимог абз. 4 ч. 4 ст. 11 Закону України № 481/95-ВР у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

При цьому, алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання (абз. 6 ч. 4 ст. 11 Закон України № 481/95-ВР).

Крім того, збіг терміну реалізації попередньо маркованої належним чином продукції не утворює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Таку ж позицію висловив Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 27.09.2017р. у справі № 810/1063/17.

Водночас, судом враховано, що відповідальність за продаж алкогольних напоїв після закінчення терміну придатності передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 р. № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII).

Зокрема, згідно з вимогами п. 10. ч. 1 ст. 23 названого Закону за реалізацію товару, строк придатності якого минув, настає відповідальність у розмірі двохсот відсотків вартості залишку одержаної для реалізації партії товару, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При вирішенні справи судом враховано, що в акті перевірки відсутня інформація про дане правопорушення та податкове повідомлення-рішення з цього питання не приймалося.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, передбачений абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, а тому відповідальність, передбачена названою нормою, була застосована до позивача неправомірно.

У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 06 березня 2018 року № .

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАРТАЛ 5" (46400, м. Тернопіль, вул. Д.Лук'яновича, 1, ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного ополчення 5а, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням пункту 15 статті 1 Перехідних положень. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу - через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Патратій