Справа № 813/1258/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Карпяк О.О.,

секретар судового засідання Телиця О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

В С Т А Н О В И В :

04.04.2018 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, у якій позивач з врахуванням заяви про зміну предмету позову від 18.04.2018 року просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у Львівській області від 05.04.2018 року № про сплату грошового зобовязання у сумі 54878,76 грн. збільшення суми грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування та № про сплату грошового зобовязання в сумі 3694,14 грн. збільшення суми грошового зобовязання за платежем військовий збір та № від 14.12.2017 року про сплату штрафу в сумі 170 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що фіскальним органом під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки помилково та необґрунтовано зроблено висновок про вчинення ним порушень, вказаних у акті перевірки від 20.11.2017 року №2044/13-01-13-10/НОМЕР_1, зокрема щодо висновків про заниження ним податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 44024,81 грн., несвоєчасне подання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік та заниження військового збору за 2015 року на суму 2964,35 грн. Позивач вважає, що відповідач порушив норми пункту 78.4 статті 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, а також на підставі викладеного відповідач протиправно, в порушення положень підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага в загальній сумі 299807,17 грн. за 2015 рік, а відтак протиправно оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями збільшив суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 54878,76 грн., з них за основним платежем на суму 43903,01 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 10975,75 грн., нарахував штрафні (фінансові) санкції - 170 грн. та військовий збір в розмірі 3694,14 грн., з них за основним платежем на суму 2955,25 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 738,89 грн. Доходи як додаткові блага, зокрема, матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші доходи, які отримані платником податку, збільшують його загальний майновий стан. Дія абз.1 п.8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України поширюються на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалась починаючи з 1 січня 2015 року. Тому на думку позивача , зміна редакції ст.164 ПК України , що набрала законної сили з 01.01.2015 року та доповнення до підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України призвело до значного помякшення фінансової відповідальності фізичної особи платника податків. З врахуванням положень ст.58 Конституції України, відповідальність можлива лише за наявності в законі визначення правопорушення, за яке така відповідальність особи передбачена. Тому вважає, що він не повинен був декларувати як фізична особа додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми боргу по кредитному договору, відтак у фіскального органу відсутні підстави для донарахування грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування. Тому, просить позовні вимоги задовільнити у повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з врахуванням заяви про зміну предмету спору, просять позо задовільнити.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву та обґрунтовується тим, що контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт від 20.11.2017 року №2044/13-01-13-10/НОМЕР_1, встановлено, що позивачем у 2015 році отримано дохід в сумі 197623,06 грн. за ознакою доходу «126» - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку, джерело отримання ПАТ «Креді ОСОБА_4». ОСОБА_1 подано декларацію про майновий стан та доходи до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за 2015 рік, в якій задекларовано отриманий дохід в сумі 102184,11 грн. та визначено до сплати податок на доходи фізичних осіб в сумі15327,62 грн. та військового збору в сумі 1532,76 грн. Позивачем подано несвоєчасно річну декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, а саме 04.10.2016 року, чим порушено п. 49.18, 179.1 ПК України. Відповідач вважає, що у позовній заяві не наведено жодних підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень, відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 13.04.2018 року прийнято позовну заяву до провадження, відкрито провадження у справі ,призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

18.04.2018 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову.

07.05.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

30.05.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву з врахуванням заяви позивача про зміну предмету позову.

13.06.2018 року позивачем подано відповідь а відзив.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, зясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

01.04.2015 року між позивачем, ОСОБА_1 (як позичальником) та ПАТ «Креді ОСОБА_4» укладено договір про внесення змін та доповнень №1 (про прощення богу) до Кредитного договору №10/08-ф від 05.03.2008 року. Відповідно до п.1 вказаного договору, сторони домовились, що враховуючи погашення позичальником заборгованості за кредитним договором в розмірі 16666,67 доларів США у період з 26.03.2015 року до 01.04.2015 року (включно), ОСОБА_4, у відповідності до ст.605 Цивільного кодексу України, припиняє зобовязання Позичальника щодо погашення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 12784,20 доларів США, шляхом прощення боргу Позичальнику. З цього моменту кредитний договір вважається припиненим і Сторони не вважаються повязаними будь якими зобовязаннями.

У п.2 вказаного Договору зазначено, що з підписанням Угоди Позичальник вважається належним чином повідомленим про прощення йому зобовязань по кредиту з моменту виникнення таких обставин згідно умов Кредитного договору. При прощенні боргу у Позичальника відповідно до вимог Податкового кодексу України виникає оподатковуваний дохід та позичальник зобовязаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

04.10.2016 року позивачем подано до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій відображено у рядку «інші доходи» 102184,11; сума податку, що підлягає сплаті з такого доходу по податку на доходи фізичних осіб 15327,62 грн., військовий збір в сумі 1532,76 грн. та відповідно такі податкові зобовязання відображені в розділі IV такої декларації.

На підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу ГУ ДФС у Львівській області №5122 від 31.10.2017 року працівниками контролюючого органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт перевірки від 20.11.2017 року №2044/13-01-13-10/НОМЕР_1 (далі акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 44024,81 грн.;

- п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України в частині несвоєчасного подання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп.1.2, пп.1.3, пп.1.5, пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пп.168.1.1, п.168.1.2, п.168.1 ст.168 Закону України «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в частині заниження військового збору за 2015 рік на загальну суму 2964,35 грн.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення рішення форми «Р» від 14.12.2017 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на суму 3705,44 грн. ,в тому числі за податковими зобовязаннями збільшено на 2964,35 грн. та за штрафними санкціями 741,09 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 55031,01 грн. ,в тому числі за податковими зобовязаннями збільшено на 44024,81 грн., за штрафними санкціями 11006,2 грн.;

- №, яким застосовано до позивача штрафні санкції в сумі 170 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами якого, ДФС України прийнято рішення про результати розгляду скарги від 15.03.2018 року №3641/К/99-99-11-02-01-14, яким залишено без змін податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Львівській області від 14.12.2017 року № про застосування штрафної санкції в сумі 170 грн. та скасовано податкові повідомлення рішення ГУ ДФС у Львівській області від 14.12.2017 року № про збільшення суми грошового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб на суму основного платежу 121,8, штрафної санкції -30,45 грн., № про збільшення суми грошового зобовязання по військовому збору на суму основного платежу 9,1 грн., штрафної санкції 2,2 грн., а в інших частинах зазначені податкові повідомлення рішення залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 частково задоволено.

З врахуванням вказаного рішення, ГУ ДФС у Львівській області 05.04.2018 року винесено податкові повідомлення рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на суму 3694,14 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями збільшено на 2955,25 грн. та за штрафними санкціями 738,89 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 54878,76 грн. ,в тому числі за податковими зобовязаннями збільшено на 43903,01 грн., за штрафними санкціями 10975,75 грн.

Щодо правомірності прийняття податкового повідомлення рішення від 14.12.2017 року № про застосування штрафної санкції в сумі 170 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 49.18.4 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.1. ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Як вказано вище, позивачем подано до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік 04.10.2016 року.

Відтак, висновки контролюючого органу про несвоєчасне подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 року є правомірними та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме копією податкової декларації та актом перевірки.

Таким чином, підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 14.12.2017 року № немає.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 05.04.2018 року № та №, слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Судом встановлено, що позивачем у 2015 році отримано дохід в сумі (12784,20 доларів США) 197623,06 грн. за ознакою доходу « 126» - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку, джерело отримання ПАТ «Креді ОСОБА_4».

ОСОБА_1 подано декларацію про майновий стан та доходи до Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області за 2015 рік, в якій задекларовано отриманий дохід в сумі 102184,11 грн. та визначено до сплати податок на доходи фізичних осіб в сумі 15327,62 грн. та військового збору в сумі 1532,76 грн.

Так, згідно з п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

У п.2 договору про внесення змін та доповнень №1 (про прощення богу) до Кредитного договору №10/08-ф від 05.03.2008 року зазначено, що з підписанням Угоди Позичальник вважається належним чином повідомленим про прощення йому зобовязань по кредиту з моменту виникнення таких обставин згідно умов Кредитного договору. При прощенні боргу у Позичальника відповідно до вимог Податкового кодексу України виникає оподатковуваний дохід та позичальник зобовязаний подати до податкового органу декларацію, сплатити податки та збори з такого доходу в порядку та у розмірах, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до пп. 14.1.47, пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Так відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПКУ не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Однак, згідно наявної в матеріалах справи та дослідженої в якості письмового доказу копії договору від 01.04.2015 року про внесення змін та доповнень №1 (про прощення богу) до Кредитного договору №10/08-ф від 05.03.2008 року, ПАТ "Креді ОСОБА_4" не здійснював прощення курсової різниці позивачу відповідно до п.8 підрозділу ХХ "Перехідних положень" ПКУ, а сума нарахованих та виплачених доходів є анульованою основною сумою кредитної заборгованості позивача в розмірі 197623,06 грн. з ознакою доходу "126".

Таким чином, системний аналіз вищевказаних норм Податкового кодексу України з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, дозволяє зробити висновок про те, що анульований ПАТ "Креді ОСОБА_4" борг позивача за укладеним договорпом про внесення змін та доповнень №1 (про прощення богу) до Кредитного договору №10/08-ф від 05.03.2008 року, у сумі 197623,06 грн. є доходом останнього, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1, як платник податку, зобов'язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 197623,06 грн., отриманий від ПАТ "Креді ОСОБА_4" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 197623,06 грн. та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

А відтак, на відміну від прощеного за кредитним договором боргу, скасовані банком відсотки, пеня та штрафи не є доходом, отриманим як додаткове благо.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ ПКУ не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Згідно копії договору від 01.04.2015 року про внесення змін та доповнень №1 (про прощення богу) до Кредитного договору №10/08-ф від 05.03.2008 року, ПАТ "Креді ОСОБА_4" не здійснював прощення курсової різниці позивачу відповідно до п.8 підрозділу ХХ "Перехідних положень" ПКУ, а сума нарахованих та виплачених доходів є анульованою основною сумою кредитної заборгованості позивача з ознакою доходу "126".

За таких обставин, відповідачем згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 05.04.2018 року № та № правомірно донараховано позивачу суму грошового зобовязання за платежем військовий збір на суму 3694,14 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями збільшено на 2955,25 грн. та за штрафними санкціями 738,89 грн. та донараховано суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 54878,76 грн. ,в тому числі за податковими зобовязаннями збільшено на 43903,01 грн., за штрафними санкціями 10975,75 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають до задоволення, а доводи позивача спростовуються письмовими доказами, що знаходяться у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши обставини, визначені ч.2 ст.2 КАС України, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак у задоволенні позов слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 19-21, 72-77, 242-246, 255,293, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.07.2018 року.

Суддя Карп`як ОСОБА_5