Справа № 804/2185/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2018 року Справа № 804/2185/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2
за участі: представників позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою «ЕНТХІЛ» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 41-Л від 27.09.2017 р. в частині, -
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що оскаржуваний наказ винесений без наявних на те причин, оскільки про проведення перевірки позивача з питань дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва не було повідомлено належним чином, будь-які повідомлення про проведення перевірки не направлялись; інформація щодо відсутності посадових осіб за зареєстрованою адресою не відповідає дійсності. На підставі викладено акт № 141 про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування від 19.09.2017 р. є необгрунтованим, а спірний наказ винесений на підставі такого акта, підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні 02.07.2018 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, визначених у позові.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що на підставі наказу Держархбудінспекції України від 19.06.2017 року № 974 «Про затвердження плану перевірок додержання субєктами господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми та значимими наслідками, на ІІІ квартал 2017 року» та направлення від 30.06.2017 р. № 141 для проведення планової перевірки щодо додержання ТОВ «ЕНТХІЛ» ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів були направлені для проведення планової перевірки посадові особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області. Повідомлення про проведення перевірки від 22.06.2017 р. направлено позивачу 01.07.2017 р. рекомендованим повідомленням. Також, вказує, що спроби дозвонитися до позивача на робочий телефон, вказаній у заяві про внесення змін до переліку видів робіт провадження господарської діяльності з будівництва обєктів ІV складності, які підлягають ліцензуванню від 15.12.2016 р., були невдалими, оскільки за номером телефону спрацьовує автовідповідач, який зазначає, що цей номер не є дійсним. 13.09.2017 р. у перший день перевірки посадові особи Департаменту прибули за місцезнаходженням позивача, проте за адресою працівники ТОВ «ЕНТХІЛ» були відсутні. У звязку з незабезпеченням ТОВ «ЕНТХІЛ» присутності уповноважної особи під час перевірки, ненадання документів та інформації з питань ліцензування 19.09.2017 р. Департаментом було складено акт № 141 про відмову ліцензіата у проведенні органом ліцензування. На підставі ст.16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 41-Л від 27.09.2017 р. було анульовано ліцензію ТОВ «ЕНТХІЛ», видану на підставі наказу від 21.06.2016 року № 23Л.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі рішення Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 21.06.2016 року № 23-Л ТОВ «ЕНТХІЛ» отримано ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва обєктів ІV і V категорії складності (реєстраційний запис № НОМЕР_1 від 08.07.2016 р.).
Державною архітектурно-будівельною інспекцією України (Держархбудінспекцією) 19.06.2017 року видано наказ № 974 «Про затвердження плану перевірок додержання субєктами господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми та значними наслідками, на ІІІ квартал 2017 року». Планом передбачено провести і перевірку ТОВ «ЕНТХІЛ».
На виконання зазначеного наказу Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області (Департамент) 22.06.2017 року на адресу позивача 01.07.2017 р. рекомендованим поштовим відправленням надіслано повідомлення від 22.06.2017 р. № 1004-1.19/1161 про проведення планової перевірки, яке після невдалої спроби вручення повернулося до Департаменту за закінченням терміну зберігання (а.с. 60-61).
На підставі наказу від 19.06.2017 року № 974, направлення на перевірку від 22.06.2017 р. № 1004-1.19/1161 посадовими особами Департаменту здійснено виїзд за юридичною адресою позивача та встановлено відсутність особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час перевірки. Протягом терміну перевірки не вдалося звязатися із представникам позивача та відповідно до перевірки не надано жодних документів. Вказані обставини зафіксовані актом № 141 від 19.09.2017 року про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування (а.с. 39-42).
Також, актом № 141 від 19.09.2017 року за результатами проведення планової перевірки додержання субєктом господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми та значними наслідками зафіксовано, що позивачем не забезпечено присутність керівника (уповноваженої особи) під час проведення органом ліцензування перевірки, посадові особи органу ліцензування до проведення перевірки не допущені; документи для перевірки не надані.
Примірник акта направлений 20.09.2017 року рекомендованим поштовим відправленням, яке після невдалої спроби вручення повернулося до Департаменту за закінченням терміну зберігання (а.с. 83).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дотримання цих критеріїв вказує на правомірність рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень.
Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, встановлення уніфікованого порядку їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності врегульовані Законом України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року №687-XIV (далі Закон №687-XIV).
Так, статтею 17 Закону №687-XIV визначено, що господарська діяльність, пов'язана із створенням об'єкта архітектури, підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Порядок ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, визначається Кабінетом Міністрів України. Органом ліцензування є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.
Відповідно до частини пятої статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, здійснює контроль за додержанням субєктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
Пунктом 3 Положення про архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року №294 (далі - Положення №294) основним завданням Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: ліцензування видів господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, та здійснення контролю за додержанням субєктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.
Як визначено підпунктом 2 пункту 4, підпунктом 14 пункту 6 Положення №294, Держархбудінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки додержання субєктами господарювання ліцензійних умов провадження видів господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Посадові особи Держархбудінспекції та її територіальних органів під час проведення планових і позапланових перевірок мають право безперешкодного доступу до місць будівництва обєктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для проведення перевірки, а також з метою здійснення контролю за додержанням субєктами господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності у визначених законодавством випадках до місць провадження діяльності таких субєктів.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону №687-XIV суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобовязаний серед іншого допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом та надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.
Частиною другою 2 статті 15 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02 березня 2015 року №222-VIII (далі - Закон №222-VIII) визначено, що ліцензіат зобовязаний повідомляти органу ліцензування про всі зміни даних, які були зазначені в його документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, у строк, встановлений ліцензійними умовами, але не пізніше ніж один місяць з дня настання таких змін. Таке ж саме правило встановлено підпунктом 3 пункту 8 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів із середніми та значними наслідками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року №256.
Так, судом встановлено, що 19.09.2017 року Департаментом складено акт № 141 про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування, яким зафіксовано виявлену відсутність протягом першого дня перевірки (13.09.2017 року) за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки. На території підприємства були відсутні будь-які працівники; протягом терміну перевірки не вдалося звязатися з представниками підприємства та відповідно для перевірки не надано жодних документів.
Акт від 19.09.2017 року № 141 став підставою для висновку Ліцензійної комісії Держархбудінспекції про анулювання ліцензії ТОВ «ЕНТХІЛ», який оформлений протоколом засідання від 22.09.2017 року № 41. Зазначений протокол Ліцензійної комісії, в свою чергу, став підставою для прийняття Держархбудінспекцією наказу від 27.09.2017 року № 41-Л, що оскаржує позивач, в частині, що його стосується.
Відповідно до пункту 20, абзацу 11 пункту 21 Порядку ліцензування господарської діяльності, повязаної із створення обєктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2007 року №1396 (далі - Порядок № 1396), орган ліцензування має право: анулювати видану ліцензію; зупинити дію ліцензії; прийняти рішення про усунення суб'єктом будівельної діяльності порушень, пов'язаних з додержанням ліцензійних умов провадження будівельної діяльності. Підставами для анулювання ліцензії є акт про відмову суб'єкта будівельної діяльності від проведення органом ліцензування перевірки.
Таким чином, відповідач має повноваження на проведення планових перевірок додержання субєктом господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва обєктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми та значними наслідками, а також повноваження, щодо анулювання виданих ліцензій.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V).
Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
За змістом статті 2 Закону №877-V його дія поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов здійснюється органами ліцензування у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Частинами першою, другою статті 7 Закону №877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, імя та по батькові і засвідчується печаткою.
Як передбачено частиною четвертою статті 5 Закону №877-V, органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу. Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).
Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового звязку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особі субєкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі.
Суб'єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення планової перевірки.
Відправлення Департаментом на адресу ТОВ «ЕНТХІЛ» повідомлення від 22.06.2017 р. № 1004-1.19/1161 також підтверджується реєстром на відправлення поштової кореспонденції за 30.06.2017 року (пунктом 38 реєстру значиться на адресу ТОВ «ЕНТХІЛ»), який 30.06.2017 року прийнято УДППЗ «Укрпошта».
Зазначене повідомлення оформлене з урахуванням вимог частини четвертої статті 5 Закону №877-V.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що надіслане 01.07.2017 р. за адресою місцезнаходження ТОВ «ЕНТХІЛ» рекомендованим листом письмове повідомлення про проведення планової перевірки повернулось на адресу Управління Держархбудінспекції з відміткою поштового зв`язку про повернення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.50-51).
Суд зауважує, що матеріали справи містять конверт (з вмістом: копія ухвали про відкриття провадження у справі від 02.04.2018 р.), який направлявся судом за адресою місцезнаходження ТОВ «ЕНТХІЛ» рекомендованим листом, проте який повернувся на адресу суду з відміткою поштового зв`язку про повернення «за закінченням терміну зберігання». Отже, можливо стверджувати, що ТОВ «ЕНТХІЛ» правом на отримання кореспонденції належним чином не користується, наявні випадки неотримання кореспонденції, що може зумовити настання негативних наслідків, позбавлення можливості користуватися своїми правами тощо.
За викладених обставин доводи позивача щодо відсутності належного повідомлення шляхом направлення повідомлення про проведення перевірки із посиланням на лист «Укрпошта» від 21.03.2018 р. за № 39-Ю-02-9397/819 судом не приймаються.
Суд зазначає, що частиною четвертою статті 5 Закону №877-V передбачена виключно письмова форма повідомлення.
Крім того, суд зауважує, що Департаментом здійснювалась спроба звязатися у телефонному режимі із керівником ТОВ «ЕНТХІЛ» за телефонами, вказаними останнім у заяві про внесення змін до переліку видів робіт провадження господарської діяльності з будівництва обєктів ІV складності, які підлягають ліцензуванню від 15.12.2016 р. (НОМЕР_2, НОМЕР_3), проте за повідомленням автовідповідача номер не є дійсним.
Також, Департаментом під час виходу за юридичною адресою позивача з метою проведення перевірки додержання субєктом господарювання ліцензійних умов провадження господарської діяльності здійснювалась фотозйомка будинку юридичною адресою ТОВ «ЕНТХІЛ» (вул.Ногинська, 31, м.Дніпро); з наданих фотоматеріалів неможливо встановити за вказаною адресою наявність ТОВ «ЕНТХІЛ».
Позивач до поданого позову додає фотоматеріали, на яких міститься вивіска ТОВ «ЕНТХІЛ», проте з останніх вбачається, що фото зроблені у зимовий період, в той час як перевірка проведена у період з 13.09.2017 р. по 19.09.2017 р.
При цьому посадовими особами Департаменту встановлено відсутність керівника чи іншої уповноваженої особи ТОВ «ЕНТХІЛ» за місцезнаходженням ліцензіата.
За таких обставин 19.09.2017 року складено акт перевірки № 141 та про відмову у проведенні перевірки № 141.
Отже, суд не ставить під сумнів, що 13.09.2017 року посадові особи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області виходили за місцем знаходження позивача для проведення планової перевірки позивача як ліцензіата. Жодними іншими доказами не спростовується, що ці посадові особи не потрапили на територію товариства.
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 16 Закону №222-VIII підставою для прийняття рішення про анулювання ліцензії є акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, обєктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).
Відповідно до змісту акту про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування від 19.09.2017 року № 141 відмова позивача у проведенні перевірки полягає у недопуску посадових осіб органу ліцензування за відсутності підстав, визначених законом. Судом підтверджено дотримання умов, визначених частиною четвертою статті 5 Закону №877-V: ліцензіат повідомлений письмово про проведення перевірки за десять днів до початку перевірки.
Відповідно до частини четвертої статті 16 Закону №222-VIII орган ліцензування приймає рішення про анулювання ліцензії протягом п'яти робочих днів з дня виявлення підстав, передбачених пунктами 4 - 9 частини другої цієї статті.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приймаючи рішення про анулювання ліцензії, відповідач діяв обєктивно і обґрунтовано (перевіривши факт належного письмового повідомлення ліцензіата про проведення перевірки, дійшов висновку про не допуск до перевірки за наявності законних підстав).
Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відповідача у цій частині не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНТХІЛ», суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 02 липня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 12 липня 2018 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду у судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1