Справа № 752/9690/17
Суддя: Шкірай М. І.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9690/17
Провадження № 2-а/752/97/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.07.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Кравченко В.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за правилами загального позовного провадження за заявою ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, суд -

Встановив

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати постанову головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 травня 2017 року у виконавчому провадженні № 52004910 протиправною та скасувати її.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича (далі - державного виконавця) від 22.08.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52004910 про зобов'язання Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 10 мінімальних пенсій за віком та 100 % від мінімальної пенсії за віком відповідно, починаючи з 01.01.2016 року.

Боржник самостійно рішення суду не виконав. Не зважаючи на невиконання боржником рішення суду щодо нарахування та виплату ОСОБА_1 належних пенсійних виплат, державним виконавцем 03.05.2017 року прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у якій зазначено, що рішення суду не виконано боржником з незалежних від нього причин.

Позивач вважає, що прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є протиправною, оскільки винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не вжито всіх, передбачених чинним законодавством заходів з примусового виконання рішення суду, чим порушено право позивача на виконання рішення суду, ухваленого на його користь, а рішення суду не виконано Боржником з причин, які не є поважними.

В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд адміністративної справи без їх участі, зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити з підстав, викладених у адміністративному позові.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, враховуючи, що сторони в судове засідання не з'явилися, суд вважає за можливе провести розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.05.2016 року, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 року, у справі № 752/3156/16-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задоволено, зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру 10 мінімальних пенсій за віком та 100 % від мінімальної пенсії за віком відповідно, починаючи з 01.01.2016 року. Рішення суду набрало законної сили 26.07.2016 року.

На виконання вказаного рішення суду 18 серпня 2016 року було видано виконавчий лист, за яким постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олесандровича від 22.08.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52004910, боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до семи днів з моменту винесення постанови. боржник самостійно рішення суду не виконав.

Постановою державного виконавця про накладення штрафу від 08.11.2016 року за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф у розмірі 5100 грн., зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи судом рішення суду Боржником в частині виплати нарахованої пенсії не виконано.

Не зважаючи на невиконання боржником рішення суду державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.05.2017 року, у якій зазначено, що рішення суду не виконано Боржником з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності тощо.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, наданого для самостійного виконання рішення суду, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на те, що Боржником не виконано рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії, то державний виконавець зобов'язаний надіслати органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

В порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, державним виконавцем вищезазначені дії вжиті не були, повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення органу досудового розслідування направлено не було.

Також оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.05.2017 року була прийнята державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку із тим, що рішення суду не виконано боржником з незалежних від нього причин.

З таким висновком державного виконавця суд не може погодитись з огляду на наступне.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практику Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine, № 40450/04, §§ 45, 51) з посилання на численні рішення в справах проти України, вкотре зазначив, що «саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою...» (§54). Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (§ 26 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року) тощо, а тому відсутність бюджетного фінансування не є поважною причиною невиконання рішення суду

Таким чином, невиконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії через відсутність бюджетних коштів на вказані цілі не може бути визнано таким, що викликано та зумовлено поважною причиною, з причин, що не залежали від волі боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.05.2017 року прийнята державним виконавцем з порушенням вимог ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем не був виконаний встановлений законодавством обов'язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Керуючись ст.ст. 32, 243, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити.

Визнати постанову головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Тараса Олександровича про повернення виконавчого документа стягувачу від 03 травня 2017 року у виконавчому провадженні № 52004910 - протиправною та скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Голосіївський районний суд міста Києва, а після дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя