Справа № 373/810/18
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 373/810/18 Суддя (судді) першої інстанції: Рева Олександр Іванович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бабенка К.А., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Ніколаєнко Ірини Сергіївни на рішення Переяслів-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Ніколаєнко Ірини Сергіївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом та просить скасувати постанову від 26 квітня 2018 року, серії НК №978856 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішенням Переяслів-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить Рішення суду першої інстанції скасувати та постановити по справі нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Скаржник звертає увагу на тому, що судом не вірно застосовані норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, він 26 квітня 2018 року близько 23 год. 05 хв. на автодорозі «Київ-Одеса» керував автомобілем марки «Стрий авто», реєстраційний номер НОМЕР_1. Приблизно на 18 кілометрі автодороги «Київ-Одеса» був зупинений інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Ніколаєнко І.С. При перевірці транспортного засобу поліцейським було виявлено тріщину на лобовому склі та складено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач, вважає, що постанова не відповідає вимогам закону, та наголошує на тому, що під час випуску автобуса на лінію, він разом з механіком оглядав транспортний засіб і жодних тріщин на лобовому склі не було, що засвідчується штампом механіка та особистим підписом у шляховому листі. Оскільки тріщина знаходиться не в зоні роботи склоочисників, вважає, що ним не порушено норми ПДР України та норми ДСТУ 3649.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без наявності достатніх доказів правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 цієї статті до таких несправностей віднесено: несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п.п. 31.4.7 «в» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах (ч. 1 ст. 23). Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами (ч. 2 ст.23).

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 1 розділу «Вимоги до інших елементів конструкції» визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови», не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

В матеріалах справи відсутні жодні докази того, що посадовою особою поліції було встановлено розмір тріщини на вітровому склі автомобіля позивача.

Крім того, суд апеляційної інстанції також враховує дорожній лист №920902, з якого вбачається, що 26.04.2018 під час випуску на лінію транспортного засобу позивача, механік ПП «Авто Пас Лайн» оглядав транспортний засіб «Стрий авто», реєстраційний номер НОМЕР_1 і будь-яких зауважень з приводу його технічного стану не було.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано доказів вчинення позивачем правопорушення, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо стягнення судових витрат з Управління патрульної поліції в м. Києві, мотивуючи свою позицію наступним.

Так, при винесенні рішення Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області було порушено процесуальне право щодо стягнення судового збору в розмірі 704,80 гривні з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

У постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 році у справі № 21-1410а16 зазначено, що у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП, статей 2, 3, 4 Закону № 3674-УІ позивач звільняється від сплати судового збору.

При судовому розгляді суд першої інстанції повинен був дослідити матеріали справи та вирішити питання про відсутність підстав сплати судового збору позивачем при поданні позовної заяви за оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, висновок суду першої інстанції щодо стягнення судового збору із Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції в розмірі 704,80 гривні є помилковим, та підлягає скасуванню в цій частині.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що підстави та порядок повернення судового збору передбачений ст.. 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до частини першої вказаної статті, Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, для вирішення питання про повернення судового збору, позивачу необхідно звернутись із відповідним клопотанням до суду першої інстанції.

З сукупного аналізу викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції біло надано вірну оцінку обставинам справи та прийнято вірне рішення по суту позовних вимог, однак порушено норми процесуального права в частині стягнення судового збору з відповідача, оскільки судовий збір у справах про адміністративні порушення не сплачується.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Ніколаєнко Ірини Сергіївни - задовольнити частково.

Рішення Переяслів-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2018 року в частині стягнення із Управління патрульної поліції в м. Києві (вул. Народного ополчення, 9, м. Київ, 03680) на користь держави судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань цього суб'єкта владних повноважень - скасувати.

В решті рішення Переяслів-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2018 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено « 30» липня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді К.А. Бабенко

І.О. Лічевецький