Справа № 159/1949/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/5562/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Довгополова О.М.,

Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Чигер І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2018 року (прийняте у м. Ковелі суддею Миронюком М.Г.) в адміністративній справі № 159/1949/18 за позовом ОСОБА_2 до інспектора управління патрульної поліції у Волинській області (далі - УПП у Волинській області) Сливки І.М. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області із цим позовом та просив скасувати постанову інспектора УПП у Волинській області Сливки І.М. серії АР № 499834 від 01.04.2018, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за порушення вимог частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він не порушував Правил дорожнього руху; крім того, під час розгляду справи відповідачем були порушені вимоги статтей 251, 268, 280, частини другої статті 283 КУпАП.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ні інспектор, ні суд під час розгляду справи не з'ясовували обставини, щодо часу стоянки автомобіля та фактичного місця зупинки. Крім того, зазначає, що йому належним чином не було роз'яснено його права.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 15.1 ПДР передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно із пунктом 15.4 ПДР транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення водіями транспортних засобів правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, 01.04.2018 інспектор УПП у Волинській області Сливка І.М. виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

За змістом цієї постанови ОСОБА_2 о 09 год. 25 хв. у м. Ковелі по вул. Брестській, керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_1, здійснив стоянку транспортного засобу на проїзній частині в другий ряд, чим порушив припису пункту 15.4 ПДР, у зв'язку з чим на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн відповідно до частини третьої статті 122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП повністю доведена.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення судом не здобуто, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

З пояснень позивача видно, що він здійснив зупинку автомобіля у місці, де не здійснював перешкоди руху іншим учасникам руху, тим самим не порушивши вимог пункту 15.4 ПДР України.

Проте, з наявного у справі відеозапису, наданого інспектором поліції, видно, що позивач поставив автомобіль на дорозі біля Центрального ринку по вул. Брестській у м. Ковелі у другий ряд до дороги, чим заблокував виїзд для автомобілів, які вже були припарковані та здійснив перешкоду для інших учасників руху по цій дорозі, чим порушив приписи пункту 15.4 ПДР України.

Щодо доводів скаржника про нез'ясування часу стоянки і чи це була стоянка чи зупинка, апеляційний суд зазначає таке.

Пункт 15.4 ПДР України знаходиться в розділі 15 ПДР України «Зупинка і стоянка», проте в ньому не передбачається ні зупинка, ні стоянка автомобіля в два і більше ряди, а визначено, що транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди.

Аналізуючи вищенаведену норму закону, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що поняття «ставити» транспортний засіб включає в себе і зупинку і стоянку, а тому з'ясовувати обставини про стоянку чи зупинку транспортного засобу позивача немає необхідності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач порушив вимоги ПДР і постанова щодо нього була прийнята правомірно.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи позивача про порушення процесуальних прав позивача є надуманими і спростовуються відеозаписом правопорушення фіксації місця правопорушення, із якого видно, що позивачу роз'яснено права, суть правопорушення, і останній будь-яких клопотань не заявляв, а сказав відповідачу, щоб той виносив постанову, бо у нього немає часу.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2018 року в адміністративній справі № 159/1949/18 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький