Справа № 804/4679/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 року Справа № 804/4679/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Загородній О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до відповідача1: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідача 2: Криворізької Південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 3 : Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення засідання комісії,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 до відповідача1: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідача 2: Криворізької Південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 3 : Дніпропетровської митниці ДФС, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 Рішення засідання комісії щодо розпорядженням майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим Металургійному відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі, після залишення позовної заяви без руху, та призначено її до судового розгляду на 12.07.2018 року.
12.07.2018 року зупинено провадження по справі № 804/4679/18 до 30.07.2018 року, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 236 КАС України.
30.07.2018 року провадження по справі поновлено.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник відповідачв 1 надав до суду відзив, в якому заперечував у задоволенні позовних вимог, просив відмовити, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що у Податковому кодексі України відсутні норми, які б передбачали звільнення від оподаткування операцій з безоплатної передачі транспортних засобів Військовій частині, враховуючи наведене вважає, що позивач зобов`язаний сплатити податки і збори, що справляються у разі імпортування автотранспортних засобів на митну територію України при безоплатній передачі транспортних засобів. Відтак, оскаржуване рішення комісії, а саме п. 2 цього рішення прийнято внаслідок неможливості продажу майна позивача на прилюдних торгів, яке конфісковано на підставі рішення суду. Також зазначили про те, що оскаржуване рішення комісії узгоджується з положеннями чинного законодавства, при цьому, вказав на безпідставність доводів позивача про порушення його прав.
Представник відповідача 2 надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення комісії прийнято у відповідності до вимог та норм чинного законодавства.
Представник відповідача 3 надав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення комісії прийнято у відповідності до вимог та норм чинного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А тому, з огляду на ч.1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив таке.
01.12.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення суду № 3-3103/11 про визнання винним ОСОБА_1 в порушенні митних правил, передбачених ст. 336 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді конфіскації автомобіля «OPEL ANTARA», кузов № НОМЕР_2 , іноземний номерний знак НОМЕР_3 .
На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з 05.01.2018 року перебуває виконавче провадження № 32207180 з примусового виконання постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2011 року № 3-3103/11 про визнання винним ОСОБА_1 в порушенні митних правил, передбачених ст. 336 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді конфіскації автомобіля «OPEL ANTARA», кузов № НОМЕР_2 , іноземний номерний знак НОМЕР_3 .
В ході примусового виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ВП № 32207180 до 05.01.2018 року перебувало на виконанні у Металургійному відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було звернуто стягнення на майно боржника, а саме: автомобіль «OPEL ANTARA», кузов № НОМЕР_2 , іноземний номерний знак НОМЕР_3 .
Реалізація вказаного транспортного засобу у 2012 році здійснювалась філією 04 ПП «Нива - В.Ш.».
Однак, у зв`язку з відсутністю зареєстрованих учасників вищезазначений транспортний засіб реалізований не був.
Відтак, згідно з рішенням від 25.09.2017 року було проведено засідання комісії щодо розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду від 01.12.2011 року і переданим Металургійному відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
За результатами проведеного засідання комісія вирішила:
1. Безоплатно передати конфісковане майно, а саме легковий автомобіль «OPEL ANTARA», кузов № НОМЕР_2 , 2007 р.в. об`ємом двигуна 1991 куб см., тип двигуна дизельний, сірого кольору.
Не погодившись із пунктом 2 вищевказаного рішення засідання комісії щодо розпорядженням майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим Металургійному відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2017 року, позивач звернувся до суду із цим позовом за захстом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.
Фактично предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість дій Комісії при прийнятті оскаржуваного рішення про безоплатну передачу майна від 25.09.2017 року.
Відповідно до пп. 197.1.26 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з передачі конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 172 Митного кодексу України), у розпорядження державних установ або організацій, уповноважених здійснювати їх збереження або постачання згідно із законодавством, а також операції з безоплатної передачі зазначеного в цьому пункті майна у випадках, визначених законодавством, у володіння і користування державних органів, установ (організацій), які утримуються за рахунок бюджетних коштів, а також закладів, в яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячих будинків сімейного типу, прийомних сімей.
Пунктом 197.5 ст. 197 Податкового кодексу України встановлено, що звільнення від оподаткування податком на додану вартість, передбачене пунктом 197.1 цієї статті, не поширюється на операції з підакцизними товарами, зазначеними в розділі VI цього Кодексу.
Згідно із п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів, в тому числі, належать автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів.
Відповідно до п.п. 6 п. 180.1 ст. 180 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 172 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством.
Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України від 07.12.2000 № 2134-ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо регулювання ринку автомобілів в Україні» визначено, що продаж автомобілів, ввезених в Україну і конфіскованих (примусово вилучених), у тому числі в рахунок погашення боргу або інших зобов`язань за цивільно-правовими угодами, договорами, у випадках, передбачених законодавством, або визнаних безгосподарними, або знайдених, за якими протягом шести місяців не звернулися власники чи особи, які мають право вимагати їх повернення, здійснюється за цінами, визначеними згідно із законодавством України з питань оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності, а також з урахуванням норм Податкового кодексу України. Автомобіль, що був попередньо ввезений в Україну без сплати (повної або часткової) передбачених законодавством податків та зборів, на підставі пільг, наданих законодавством, може бути відчужений або переданий у володіння, або (та) у користування, або (та) у розпорядження тільки після сплати у повному обсязі всіх податків та зборів, передбачених законодавством України на день ввезення автомобіля на митну територію України (крім випадків, передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").
При цьому особою, яка сплачує податки і збори до бюджету з продажу конфіскованих у встановленому законодавством порядку, є особа, уповноважена Кабінетом Міністрів України на реалізацію цих автомобілів.
Закон України «Про виконавче провадження» встановлює правила реалізації конфіскованого майна, з урахуванням особливостей, передбачених Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, Порядку обліку, зберігання, оцінки вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі цього майна органам державної виконавчої служби і розпорядження ним, Порядком взаємодії органів державної виконавчої служби та митних органів при переданні майна, конфіскованого за рішеннями судів та розпорядження ним.
Згідно положень ч. 2 ст. 64, частин 1, 2, 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим законом, а саме: реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах; рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Не реалізоване на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах протягом двох місяців майно підлягає уцінці державним виконавцем, що проводиться в десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів чи аукціону такими, що не відбулися, або закінчення двомісячного строку реалізації майна на комісійних умовах. Майно може бути уцінене не більш як на 30 відсотків. У разі нереалізації майна в місячний строк з дня проведення уцінки воно повторно уцінюється в такому самому порядку, але не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обліку, зберігання, оцінки вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, передачі цього майна органам державної виконавчої служби і розпорядження ним» від 26.12.2001 №1724 (далі Порядок № 1724) передбачено, що саме державний виконавець є особою, уповноваженою на реалізацію конфіскованих автомобілів.
Порядком передбачено декілька способів розпорядження конфіскованим майном, а саме: його реалізація за ціною, яка визначається спеціалізованою торговельною організацією з її обов`язковим погодженням з митним органом; а у випадку неможливості реалізації, - безоплатна передача майна або його знищення, утилізація, промислова переробка.
Пунктом 6 Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та митних органів при переданні майна, конфіскованого за рішеннями судів, та розпорядженні ним, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України, Державної митної служби України за №1833/5/943 від 12.10.2009 (далі Наказ) встановлено, що з метою забезпечення розпорядження конфіскованим майном у разі неможливості його реалізації начальниками відділів державної виконавчої служби, які здійснюють виконання рішень про конфіскацію майна, вилученого митними органами, утворюються комісії, передбачені пунктом 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985.
Засідання комісії відбуваються на вимогу державного виконавця у встановлений ним строк та є повноважними у випадку присутності не менше 2/3 членів комісії.
Відповідно до п. 16 вищевказаного наказу якщо майно, в тому числі транспортні засоби, передані органам державної виконавчої служби, за рішенням комісії, визначеної пунктом 6 цього Порядку, не може бути реалізоване, заборонене для експлуатації та яке не реалізоване в порядку, передбаченому Порядком розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, таке майно передається безоплатно в установленому порядку або знищується (утилізується).
Порядок розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 (далі - Порядок).
Згідно п. 11 Порядку рішення про безоплатну передачу майна закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення, установам виконання покарань і будинкам дитини при цих установах, слідчим ізоляторам, військовим формуванням та на благодійні цілі приймаються комісією, яка утворюється з представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, і затверджуються начальником відповідного органу державної виконавчої служби.
Відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Підп.14.1.13. п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що безоплатно надані товари, роботи, послуги:
а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів;
б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;
в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Відповідно до п. 17 Наказу отримані від реалізації майна податки та збори перераховуються державним виконавцем на відповідний рахунок митного органу в 3-денний термін з дня надходження коштів на відповідний депозитний рахунок відповідного відділу державної виконавчої служби для подальшого їх зарахування до Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету «надходження коштів від реалізації конфіскованого майна та матеріалами митних органів».
З аналізу наведених норм вбачається, що сплаті підлягають податки та збори виключно під час оплатної реалізації підакцизних товарів.
Як вбачається із матеріалів справи, в даному випадку, конфісковане майно (автомобіль) не було реалізовано, а отже ніяких коштів від його реалізації на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби не надійшло. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено ніяких інших джерел фінансування, які можуть бути використані державним виконавцем при вчиненні ним виконавчих дій відносно конфіскованого майна для сплати податків та зборів при його безоплатній передачі державним органам, тобто без отримання коштів за його реалізацію.
Згідно із п. 12 Порядку № 1724 транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми, а також спеціальна техніка, обладнання, пристрої, будівельні матеріали можуть бути передані за погодженням з Мінфіном відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, Службі безпеки України, Генеральній прокуратурі України, Секретаріату Кабінету Міністрів України. Передане безоплатно майно, зазначене в цьому пункті, може бути відчужене виключно за умови сплати мита та інших податків і зборів, передбачених законодавством під час його імпорту на територію України.
Пунктом 14 Порядку передбачено, що якщо майно, в тому числі транспортні засоби, не реалізовано у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", державний виконавець вносить на розгляд комісії, що утворюється у складі представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, пропозицію щодо безоплатної передачі майна органам державної влади, закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема, закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім`ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі або для переробки, знищення (утилізації) такого майна. Передане безоплатно майно, зазначене в цьому абзаці, може бути відчужене виключно за умови сплати мита та інших податків і зборів (обов`язкових платежів), передбачених законодавством під час його імпорту на територію України.
Згідно положень пп. 197.1.26 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України передбачено, що операції з безоплатної передачі зазначеного в цьому пункті майна у випадках, визначених законодавством, у володіння і користування державних органів, установ (організацій), які утримуються за рахунок бюджетних коштів звільняються від оподаткування операцій.
Операції з подальшого постачання зазначених товарів оподатковуються на загальних підставах.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач не є власником чи користувачем автомобіля «OPEL ANTARA», кузов № НОМЕР_2 , іноземний номерний знак НОМЕР_3 .
Позивач є лише один із претендентів на його безоплатне отримання. На даний час автомобіль нікому не відчужено та перебуває у відповідача 1 для його безоплатної передачі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач, який звернувся до відповідача 1 із вказаною заявою, не повинен нести обов`язку зі сплати податків і зборів, що справляються у разі імпортування автотранспортних засобів на митну територію України, оскільки в даному випадку буде здійснена операція з безоплатної передачі конфіскованого майна, а не його реалізація.
Жодною нормою не передбачено, що умовою передачі майна, відповідно до п. 14 Порядку, є попередня сплата заявниками мита, податків і зборів.
Відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до відповідача1: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідача 2: Криворізької Південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 3 : Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення засідання комісії, підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку із чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню пункт 2 Рішення засідання комісії щодо розпорядженням майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим Металургійному відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 205, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до відповідача1: Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідача 2: Криворізької Південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідача 3 : Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування пункту 2 рішення засідання комісії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 Рішення засідання комісії щодо розпорядженням майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим Металургійному відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.09.2017 року.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 587,33 гривень (п`ятсот вісімдесят сім грн. 33 коп.).
Стягнути з Криворізької Південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 587,33 гривень (п`ятсот вісімдесят сім грн. 33 коп.).
Стягнути з Дніпропетровської митниці ДФС рахунок бюджетних асигнувань на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 587,33 гривень (п`ятсот вісімдесят сім грн. 33 коп.).
Позивач: Військова частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В Ільков