Справа № 809/673/18
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" липня 2018 р. справа № 809/673/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Могили А.Б.
секретаря судового засідання Королевич О.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2
Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Артбізнесгруп" за листопад 2014 року, травень-червень 2015 року, червень 2016 року, ТОВ "Кепітал Тайм" за червень 2016 року, ПП "РБК Техрембуд" за березень 2015 року, ПП "Карбон-Інвест" за квітень 2015 року, ТОВ "Енергоресурс Груп" за жовтень 2015 року, ТОВ "Транспортний дивізіон" за жовтень 2016 року, ТОВ "Овекс-Захід" за січень, червень 2015 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України складено акт №3652/28-10-41-09/00292988 від 01.11.2017.
Підставою для винесення спірних рішень слугували висновки контролюючого органу про нереальність, дефектність господарських операцій з вище вказаними контрагентами позивача. Однак такі висновки контролюючого органу є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам здійснення господарських операцій.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент" вважає вказані податкові повідомлення рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що господарські операції із контрагентами мали реальний характер та призвели до змін в майновому стані позивача. Операції з постачання товару, в основному вугілля, дані щодо платежів відображені у відомості розрахунків з контрагентами по хронології операцій, документально підтвердженими є також операції з надання послуг.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (08.05.2018), відповідно до якого вбачається, що контролюючому органу до перевірки позивачем було надано платіжні доручення, прибуткові ордери, акти прийому-передачі товару, однак сертифікат якості товару Товариством представлений не був.
Разом з тим, за результатами зібраної податкової інформації та згідно інформаційних баз ДФС встановлено нереальність здійснення операцій та формування активу підприємства за рахунок надходження товарів із джерела невідомого походження від контрагентів/постачальників. Також, згідно інформації щодо спектру діяльності контрагентів позивача вбачається, що такі здійснювали діяльність спрямовану на здійснення операцій повязаних з наданням податкової вигоди третім особам.
Офісом великих платників податків ДФС України встановлено, що господарські операції між позивачем та контрагентами/постачальниками не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності необхідних трудових ресурсів, транспортних засобів, достатніх умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності. Враховуючи викладене, контролюючим органом правомірно прийняті спірні податкової повідомлення-рішення, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
У відповіді на відзив від 15.05.2018 позивач зазначив, що Товариством надано первинну документацію, з якої прослідковується весь ланцюг постачання товару (зокрема процес транспортування, прийому-передачі, встановлення якості товару, розрахунків), а також документи, які свідчать про наявність правовідносин з Укрзалізницею; наявність власної випробувальної лабораторії, результати виконаних робіт. Вказані докази належним чином підтверджують реальність господарських операцій, а припущення контролюючого органу про неправомірність дій контрагентів Товариства по господарських операція з третіми особами не може бути підставою для притягнення до відповідальності позивача.
У письмових поясненнях від 13.06.2018 позивач також зазначив, що посилання відповідача, щодо недобросовісності контрагентів позивача не стосується його самого, не свідчить про невиконання господарських операцій, а також про порушення податкового законодавства самим позивачем. З приводу посилання відповідача про наявність кримінальних провадження щодо контрагентів Товариства зазначив, що обвинувальні вироки по таких відсутні, а сам по собі факт порушення кримінальної справи не може слугувати належним доказом фіктивності господарських операцій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 закрито підготовче провадження у даній справі.
Суд, заслухавши усні пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, зазначає наступне.
Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент" відповідно до Статуту є юридичною особою приватного права (господарським товариством) (т.4, а.с.212-242).
Товариство взято на податковий облік в органах державної податкової служби 25.02.1999. Відповідно до витягу з ЄДР Товариство є платником податку на додану вартість (т.1, а.с.76).
З поміж видів діяльності Товариства є такі, як виробництво та реалізація цементу загального будівельного призначення, ведення будівельно-монтажних робіт власними силами по будівництву обєктів промислового та цивільного призначення, технічне переоснащення, капітальних ремонтів будівель і споруд, проектних та пусконалагоджувальних робіт, забезпечення метрологічної атестації всіх видів вимірювання, використаних у виробництві (т.4, а.с.215).
За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Артбізнесгруп" за листопад 2014 року, травень-червень 2015 року, червень 2016 року, ТОВ "Кепітал Тайм" за червень 2016 року, ПП "РБК Техрембуд" за березень 2015 року, ПП "Карбон-Інвест" за квітень 2015 року, ТОВ "Енергоресурс Груп" за жовтень 2015 року, ТОВ "Транспортний дивізіон" за жовтень 2016 року, ТОВ "Овекс-Захід" за січень, червень 2015 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України складено акт №3652/28-10-41-09/00292988 від 01.11.2017 (т.1, а.с.76-118).
Висновки контролюючого органу в основному базуються на фіктивності господарських операцій між позивачем та його контрагентами в період, що підлягав перевірці.
Зокрема, в ході перевірки контролюючий орган дійшов висновку про неможливість підтвердження реальності здійснення господарських операцій по взаємовідносинах позивача із ТОВ "Артбізнесгруп", а саме встановлено формування податкового кредиту за рахунок надходження вугілля камяного невідомого походження, що не відповідає документальному оформленню, з його легалізацією за рахунок використання документів контрагента, який фактично не міг здійснювати придбання зазначеної продукції по ланцюгу постачання з його подальшою реалізацією.
Такі ж за змістом порушення у висновку акта зазначені щодо взаємовідносин позивача з ТОВ "Овекс-Захід", ПП "Карбон-Інвест", ТОВ "Енергоресурс Груп", ТОВ "Кепітал Тайм", ТОВ "Транспортний дивізіон" по надходженні вугільної продукції (вугілля камяного, вугільного шламу).
Також контролюючий орган посилається на наявність кримінальних проваджень щодо даних контрагентів позивача.
З приводу господарських операцій з контрагентом ПП "РБК Техрембуд" зазначено, що дане Підприємство не є виконавцем робіт, а придбання робіт здійснювалося у ТОВ "Агропромелектрострой". Відсутність актів виконаних робіт, платіжних доручень дають підстави вважати про формування позивачем податкового кредиту за рахунок надходження робіт невідомого походження, з легалізацією використання документів контрагента, який фактично не міг здійснювати придбання послуг по ланцюгу постачання з його подальшою реалізацією.
Не погодившись із даними рішеннями, позивач оскаржив їх до Державної фіскальної служби України, шляхом подання скарги (т.1,а.с.128-133).
Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Досліджуючи обставини здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами та їх звязок з господарською діяльністю позивача, зокрема щодо операцій із ТОВ "Артбізнесгруп" суд зазначає таке.
Відповідно до договору №1 від 10.09.2013 ТОВ "Артбізнесгруп" зобовязується передати у власність, а покупець ПАТ "Івано-Франківськцемент" прийняти та оплатити вугільну продукцію, по маркуванню, цінах і в кількості, що зазначена в специфікації (т.2, а.с.16-19).
Сторонами 10.09.2014 продовжено дію даного договору до 10.09.2015, про що свідчить копія додатку №7/п до договору №1 від 10.09.2013 (т.2, а.с.20).
Відповідно до положень Додатку №9 від 03.11.2014 до Договору продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти до оплати вугілля марки "Г, Ж 0-100" та "Т 0-100" у кількості 1500 та 1500 т відповідно (т.2, а.с.21).
Згідно з умовами Додатку №14 від 29.04.2015 до Договору №1 від 10.09.2013, постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугілля марки "Г,Ж 0-100" у кількості 2000 т по ціні за 1 тону з урахуванням ПДВ 1450 грн. (т.2, а.с.22).
Також, за умовами Додатку №15 від 26.05.2015 до Договору №1 від 10.09.2013, постачальник зобовязується поставити, покупець прийняти та оплатити вугілля марки "Г, Ж 0-100" у кількості 3000 т по ціні за 1 тону з урахуванням ПДВ 1450 грн. (т.2, а.с.23).
Згідно Додатку №28 від 27.05.2016 до Договору №1 від 10.09.2013, постачальник зобовязується поставити, покупець прийняти та оплатити вугілля марки "Г 0-100" та "П 0-100" у кількості 7000 та 3000 т відповідно по ціні за 1 тону з урахуванням ПДВ 1560 грн. та 1640 грн. (т.2, а.с.24).
Контролюючим органом зроблено висновок про безтоварність даних операцій з огляду на те, що ТОВ "Артбізнесгруп" не є виробником вугілля, неможливо дослідити походження даного товару, а також відсутність даного контрагента за податковою адресою.
Рух товарно-транспортних цінностей в процесі виконання господарських операцій підтверджується видатковими та податковими накладними за листопад 2014 року на загальну суму 2832093,41 грн. з ПДВ, за травень 2015 року на загальну суму 2408240,78 грн. з ПДВ, за червень 2015 року на загальну суму 5102223,23 грн. з ПДВ, за червень 2016 року на загальну суму 7986800,76 грн. з ПДВ.
В матеріалах справи також наявні копії залізничних накладних за вказані періоди, які містять дату відправки вугілля, інформацію щодо відправника, одержувача, станцію відправлення/призначення та масу вантажу. Інформацію щодо вантажу міститься також у відомостях вагонів.
Дані щодо платежів за цей період відображені у відомості розрахунків з контрагентом по хронології операцій за період з 01.11.2014-30.11.2014, з 01.05.2015-30.06.2015, з 01.06.2016-30.06.2016, а також підтверджуються прибутковими ордерами та платіжними дорученнями, проведеними банківською установою (т.2, а.с.32-251).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було проведено вхідний контроль якості вугілля, придбаного у ТОВ "Артбізнесгруп". Проби товару бралися з кожного вагону, що підтверджується довідками проведення вхідного контролю вугілля за період з 09.11.2014-14.11.2014 (8 вагонів); 02.11.2014-25.11.2014 (45 вагонів); 29.05.2015-07.06.2015 (34 вагони); 28.04.2015-26.05.2015 (40 вагонів) (т.2, а.с.25-31).
Таким чином, суд вважає, що всі перелічені документи, які були надані контролюючому органу під час перевірки та в копіях суду під час розгляду справи, є належними та допустимими доказами в підтвердження господарських операцій між позивачем та ТОВ "Артбізнесгруп".
Відсутність контрагента за податковою адресою не може свідчити про недобросовісність позивача, як платника податків, оскільки такий факт не залежить від його волі.
Слід зазначити, що у досліджених судом господарських правовідносинах, товар позивачу поставлявся контрагентом на підставі укладених договорів. Вказані договори вчинені в письмовій формі, підписані представниками позивача та контрагентів, скріплені їх печатками, а, отже, є укладеним, і відповідно до частини 1 статті 202, частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлюють для сторін права та обовязки.
Будь-яких доказів які б викликали сумнів в достовірності цих правочинів, відповідач суду не подав. Також суду не подано доказів визнання судом досліджених договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.
Щодо господарських операцій позивача із ТОВ "Овекс-Захід" слід зазначити таке.
За предметом договору №14/08-К14 від 04.07.2014 позивач придбав у ТОВ "Овекс-Захід" вугілля марки "Г". Поставку даного товару передбачено здійснювати залізничним транспортом та автотранспортом Продавця. Ціна договору 8000000 грн. (орієнтовно) (т.3, а.с.1-2).
Згідно Додаткової угоди №1 від 14.01.2015 сторони погодили продовжити термін Договору купівлі-продажу продукції №14/08-К14 від 04.07.2014 до 31.12.2015 (т.3, а.с.3).
Постачання вказаного товару здійснювалося за Специфікаціями від 14.01.2015 та 03.06.2015, відповідно до яких Постачальник зобовязується поставити, а Продавець прийняти та оплатити продукцію (вугільний шлам) в кількості 138 тон за ціною 420 грн. за тону та 4000 тон за ціною 370 грн. за тону відповідно (т.3, а.с.4-5).
Транспортування вугілля здійснювалося залізничним транспортом, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями залізничних накладних.
Часткова оплата позивачем придбаного вугілля відображена також у платіжних дорученнях, проведених банківською установою (т.3, а.с.31-38).
Як і у випадку по господарських операціях із ТОВ "Артбізнесгруп", ПАТ "Івано-Франківськцемент" було проведено вхідний контроль якості вугілля, придбаного у ТОВ "Овекс-Захід", що підтверджується копіями довідок проведення вхідного контролю вугілля (т.3, а.с.29-30) .
Щодо даного контрагента контролюючий орган зазначив про відсутність платіжних доручень по вказаних операція, документів, що підтверджують походження вугілля (сертифікати, посвідчення якості тощо), а також відпрацювання даного контрагента за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.205 Кримінального Кодексу України.
Твердження відповідача про відсутність платіжних доручень по господарських правовідносинах із даним контрагентом спростовуються наявними копіями таких в матеріалах справи (т.3, а.с.31-38).
Відповідно до підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, повязану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Таким чином, перевірка наявності чи відсутності сертифікатів не належить до повноважень відповідача. При цьому, суд вважає за необхідне вказати на те, що питання дотримання сторонами умов господарського договору щодо якості поставки, не є предметом дослідження в даній адміністративній справі. Окрім цього, як уже зазначено вище позивачем здійснювався вхідний контроль придбаного вугілля, про що свідчать відповідні довідки.
Щодо відпрацювання контрагента за ознаками кримінального правопорушення, суд зазначає, що початок досудового розслідування та проведення в його межах слідчих дій, не є підставою для прийняття контролюючим органами висновків про фіктивність даного суб'єкта господарської діяльності, оскільки такі факти згідно частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджується лише вироком суду в кримінальній справі. Більше того, відповідачем не надано суду жодних доказів про наявність кримінальних проваджень щодо ухилення від сплати податків внаслідок здійснення зазначених господарських операціях.
На думку суду, надані позивачем первинні документи в межах господарських операцій із ТОВ "Овекс-Захід" є належними доказами в підтвердження здійснення даних правовідносин.
З приводу правовідносин позивача та ПП "РБК Техрембуд" слід зазначити наступне.
Між ПАТ "Івано-Франківськцемент" та ПП "РБК Техрембуд" 29.01.2015 укладено договір підряду №9 про надання будівельних робіт/послуг (т.3, а.с.39-43).
За умовами даного договору, роботи які являються предметом Договору виконувалися на території м. Івано-Франківська та стосувалися робіт по реконструкції ОП №1 ПАТ "Івано-Франківськцемент".
До даного Договору було укладено додаткову угоду №1 від 02.02.2015, якою встановлено види робіт та вартість людино/години в розмірі 60 грн. з ПДВ (т.3, а.с.44).
В ході перевірки контролюючий орган поставив під сумнів дані господарські операції, зазначивши при цьому про відсутність актів виконаних робіт, платіжних доручень та те, що ПП "РБК Техрембуд" не є фактичним виконавцем робіт, а придбання робіт здійснювалося у ТОВ "Агропромелектрострой".
Зміни в майновому стані позивача та реальне надання послуг даним контрагентом підтверджуються податковими накладними, довідками КБ-3, актами приймання виконаних будівельних робіт та актами про витрати давальницьких матеріалів (т.3., а.с.61-117).
Згідно платіжних доручень, проведених банківською установою, позивачем за даним договором підряду було здійснено оплату в сум 150000 грн. (т.3, а.с.119-121).
З відомостей розрахунків з даним контрагентом за період з 01.03.2015-31.03.2015 вбачається, що загальна сума виконаних робіт становила 921400,01 грн. З урахуванням оплати позивачем 150000 грн., кредиторська заборгованість (з урахуванням сальдо 257500,03 грн.) на кінець періоду становила 1027900,04 грн. (т.3, а.с.118).
Як вбачається з матеріалів справи, директором ПП "РБК Техрембуд" були скеровані звернення голові правління ПАТ "Івано-Франківськцемент" з приводу надання та продовження терміну дії перепусток для отримання доступу працівників до території ПАТ"Івано-Франківськцемент" для виконання робіт згідно Договору підряду (т.3, а.с.122-149).
Позивачем також представлено копії табелів виходу роботу за березень 2015 року працівників ПП "РБК Техрембуд" (т.3, а.с.150-173).
Таким чином, висновки контролюючого органу про надходження робіт позивачу з невідомого походження не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищевказаними документами, які свідчать про зміни в майновому стані позивача та реальне отримання ним послуг від даного контрагента.
Крім того, договором підряду №9 від 29.01.2015 передбачене право ПП "РБК Техрембуд" залучати до виконання робіт субпідрядників.
За умовами Договору №16/08-К11 від 10.08.2011, укладеного між позивачем та ПП "Карбон-Інвест", останній зобовязується поставити та передати у власність позивача товар, а покупець прийняти та оплатити його. Предметом даного Договору є вугілля на загальну суму 8000000 грн. (т.3, а.с.177-178).
Окрім того, сторонами було укладено додаткову угоду №1, якою було змінено реквізити позивача у звязку зі зміною організаційно-правової форми із ВАТ на ПАТ (т.3, а.с.179).
Додатковою угодою №2 від 01.03.2012 сторони продовжили термін даного договору до 31.12.2012, а згідно додаткової угоди №3 від 28.05.2013 строк дії договору продовжено до 31.12.2013, додаткової угоди №4 від 26.03.2014 до 31.12.2014, додаткової угоди №5 до 31.12.2015 (т.3, а.с.180-183).
Згідно специфікації вбачається,що у даного контрагента позивач придбав вугілля марки "Т 0-100" в кількості 1800 тон за ціною 1690 грн. за тону (т.3, а.с.184).
За висновками контролюючого органу по даних господарських операціях відсутні платіжні доручення, сертифікати, посвідчення якості вугілля, що не дає можливості підтвердити реальність господарських операцій.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Рух товарно-матеріальних цінностей згідно вказаного договору підтверджується видатковими накладними за квітень 2015 року, актом здачі-прийняття робіт від 30.04.2015 №ОУ-0000025, податковими накладними за квітень 2015 року, рахунками коригування по податкових накладних, прибутковими ордерами, копії яких містяться в матеріалах справи.
Товар (вугілля) позивачу поставлений залізним транспортом, про що свідчать залізничні накладні та відомості вагонів.
ПАТ "Івано-Франківськцемент" було проведено вхідний контроль якості вугілля, придбаного у ПП "Карбон-Інвест", що підтверджується довідкою проведення вхідного контролю вугілля (т.3, а.с.185-202, 212-230).
Під час даної господарської операції мало місце сформування сторонами актів погодження ціни вугілля (т.3, а.с.203-211).
Позивачем за період 01.04.2015-30.04.2015 ПП "Карбон-Інвест" поставлено товар (вугілля) на загальну суму 3806719,94 грн.
Оплату за придбаний товар позивачем здійснено частково в сумі 2500000 грн., про що свідчать копії платіжних доручень, проведених банківською установою (т.3, а.с.231-233). Кредиторська заборгованість (з урахуванням вхідного дебетового сальдо в розмірі 1132357,55 грн.) склала 2439077,49 грн. (т.3, а.с.229).
Щодо посилань відповідача про відсутність сертифікатів на придбаний товар, суд вказує на безпідставність таких доводів з мотивів, наведених судом вище по правовідносинах із ТОВ "Овекс-Захід".
З приводу господарських операцій позивача із ТОВ "Енергоресурс Груп" слід зазначити таке.
Відповідачем по даних правовідносин вказано на відсутність документів, що підтверджують походження вугілля (сертифікати, посвідчення якості), відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності, а також наявність кримінальних проваджень щодо даного контрагента.
На переконання суду, вказані твердження контролюючого органу є безпідставними та спростовуються наступними документами.
Згідно видаткових накладних за жовтень 2015 року, позивачем придбано у ТОВ "Енергоресурс Груп" вугілля на загальну суму 3177307,48 грн.
Рух товарно-матеріальних цінностей згідно вказаного договору підтверджується також податковими накладними за жовтень 2015 року, прибутковими ордерами та залізничними накладними за вказаний період, копії яких містяться в матеріалах справи (т.3, 243-250, т.4, а.с.1-12).
Позивачем здійснено вхідний контроль якості вугілля, придбаного у ТОВ "Енергоресурс Груп", що підтверджується довідками проведення вхідного контролю вугілля (т.4, а.с.14-15).
Позивачем частково здійснено оплату за поставлений товар у сумі 1600000 грн., про що свідчать платіжні доручення за жовтень 2015 року, проведені банківською установою (т.4, а.с.16-21). Кредиторська заборгованість позивача перед даним контрагентом складає 1577307,38 грн. (т.4, а.с.13).
З приводу тверджень відповідача про відсутність трудових ресурсів у ТОВ "Енергоресурс Груп" для здійснення господарської діяльності слід зазначити таке.
Наведені вище доводи представника відповідача носять характер припущень, оскільки вони ґрунтуються, в тому числі на матеріалах кримінальних проваджень, висновок з приводу наявності таких судом надано вище.
Твердженням відповідача про відсутність сертифікатів, посвідчень якості придбаного вугілля, судом надана оцінка під час обґрунтувань висновків по відносинах позивача з попередніми контрагентами.
Згідно договору поставки від 23.12.2014 №2312-у, укладеного між ТОВ "Кепітал Тайм" та ПАТ "Івано-Франківськцемент" та специфікації до нього, позивач придбав вугілля марки "Г (0-100) " в кількості 3000 тон, за ціною 1560 грн. за тону (т.4, а.с.22-27).
В процесі виконання умов даного договору, сторонами сформовані видаткові та податкові накладні за червень 2016 року. Окрім того, поставка придбаного товару підтверджується прибутковими ордерами (т.4, а.с.28-39,41-56).
Також сторонами підписаний акт надання послуг від 30.06.2016 №37, що підтверджує відшкодування позивачем транспортних витрат по доставці вугілля (т.4, а.с.40).
Позивачу товар поставлявся залізничним транспортом, що підтверджується копіями залізничних накладних (т.4, а.с.57-84).
З копій довідок вбачається проведення вхідного контролю якості вугілля, що поступив до ПАТ "Івано-Франківськцемент" (т.4, а.с.86-88).
Згідно відомості розрахунків з контрагентом, ТОВ "Кепітал Тайм" поставило позивачу вугілля, з урахуванням послуг на перевезення, на загальну суму 6126674,53 грн. (т.4, а.с.85).
Позивачем частково здійснено оплату за придбаний у даного контрагента товар в сумі 4650000 грн., про що свідчать копії платіжних доручень за вказаний період, проведених банківською установою (т.4, а.с.89-104).
Щодо правовідносин позивача із ТОВ "Кепітал Тайм", відповідач прийшов до висновку про безтоварність таких з урахуванням того, що даний контрагент не є виробником вугілля, а придбав його у ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія", яка з 28.07.2016 перебуває в процесі припинення. Контролюючим органом також зазначено про відсутність трудових ресурсів у даного контрагента, необхідних для здійснення господарської діяльності.
З цього приводу суд зазначає, що припинення юридичної особи саме по собі не може призвести до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру.
Окрім того, ТОВ "Перша Трейдінгова Компанія" припинило свою діяльність в липні 2016 року, а правовідносини позивача із ТОВ "Кепітал Тайм" по поставці товару мали місце у червні 2016 року, тому посилання відповідача на формальність даних правовідносин є безпідставними.
Суд зазначає, що відсутність трудових ресурсів в необхідній кількості, не дає підстав вважати, що їх певна (незначна) кількість позбавляла можливості, наявними у контрагента позивача трудовими ресурсами здійснювати господарську діяльність.
У рішенні від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України" Європейський суд з прав людини вказав на те, що державні органи у випадку наявності інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.
За предметом договору поставки від 27.07.2016 №27/07-ІФ, укладеного між позивачем та ТОВ "Транспортний дивізіон", позивач придбав у даного контрагента товар згідно специфікацій, які є невідємною частиною договору (т.4, а.с.105-106).
Згідно специфікації №3 від 15.08.2016 предметом купівлі були гарнітура електроприводу для стрілочного переводу Р-65 на з/б основі в кількості 1 комплект за ціною 6666,67 грн. та новий стрілочний перевід Р-65 1/11 в кількості 1 комплект за ціною 300000 грн. Загальна вартість товару становить 368000 грн. (т.4, а.с.109).
Також, між позивачем та ТОВ "Транспортний дивізіон", як учасником тендеру, 08.02.2016 укладено договір підряду №3/16, відповідно до якого ТОВ "Транспортний дивізіон" зобовязується виконати комплекс робіт з будівництва підїзної залізничної колії до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент". Місце виконання робіт с.Ямниця, Тисменицького району Івано-Франківської області. Договірна ціна робіт згідно локального кошторису становила 8787435,60 грн. (т.4, а.с.111-123).
За висновками відповідача відсутність платіжних доручень по правовідносинах позивача із ТОВ "Транспортний дивізіон", основних фондів та трудових ресурсів у даного контрагента, незнаходження Товариства за місцезнаходження, свідчить про документальне оформлення операції при їх фактичному невиконанні.
На переконання суду, такі посилання контролюючого органу базуються на припущеннях та спростовуються наступними доказами.
В матеріалах справи наявні копії звернень директора ТОВ "Транспортний дивізіон" до керівництва Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" щодо поселення в гуртожиток працівників ТОВ "Транспортний дивізіон" та оформлення для них перепусток з метою виконання будівельних робіт (т.4, а.с.124-126).
Згідно копії довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2016 року №4-0-1-1 вбачається, що вартість робіт становила 8479120,80 грн. (т.4, а.с.148). Виконання підрядних робіт підтверджується актом приймання виконаних підрядних робіт за жовтень 2016 року (т.4, а.с.149-152).
Придбання позивачем товару у ТОВ "Транспортний дивізіон", а також виконання останнім робіт підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, залізничних накладних, прибуткових ордерів (т.4, а.с.127-147, 153-162).
На підставі затвердженого акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів прийнято, після введення в експлуатацію, приймально-відправну залізничну колію №ІІ А, інвентарний шифр 8/7922 та віднесено її до групи основних засобів групи 3 - будівлі, споруди, передавальні пристрої (т.4, а.с.170-171).
В матеріалах справи також наявні копії: реєстру операцій по закупці матеріальних цінностей за жовтень 2016 року; оборотних відомостей руху матеріальних цінностей за період з 01.10.2016 по 31.12.2016; відомості по партіях товарів на складах за січень 2017-лютий 2018 років; актів списання ТМЦ на реконструкцію та модернізацію обєктів №99263946/VVV від 24.10.2016, №99264031/VVV від 26.10.2016, №99263944/VVV від 24.10.2016, №99265235/VVV від 28.11.2016; актів приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів №99263946/VVV від 24.10.2016, №99264031/VVV від 26.10.2016, №99263944/VVV від 24.10.2016, №99265235/VVV від 28.11.2016; довідки про вартість виконаних будівельних робіт/витрати за листопад 2016 року №№38-0-1-11/16 зал.; акту приймання виконаних підрядних робіт №38-0-1-11/16 зал. за листопад 2016 року; звітів про нормативні витрати матеріалів у співставленні з фактичними за виконаннями обсягами робіт за листопад 2016 року; довідки про вартість виконаних будівельних робіт/витрати за листопад 2016 року №39-0-15-11/16ГС зал.; акту приймання виконаних підрядних робіт №39-0-15-11/16ГС зал. за листопад 2016 року; довідки про вартість виконаних будівельних робіт/витрати за листопад 2016 року №39-0-16-11/16ГС зал.; акту приймання виконаних підрядних робіт №39-0-16-11/16ГС зал. за листопад 2016 року; акту списання ТМЦ на реконструкцію та модернізацію обєктів №99266189/VVV від 22.12.2016; акту приймання-здачі відремонтованих, реконструйованих та модернізованих обєктів №99266189/VVV від 22.12.2016 (т.4, а.с.173-212).
Суд вважає посилання відповідача щодо відсутності основних фондів, трудових ресурсів та самого контрагента за місцезнаходженням, безпідставними з аналогічних мотивів, наведених вище під час оцінки аргументів відповідача щодо реальності господарських операцій позивача з іншими контрагентами.
В той же час, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру. Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в адміністративній справі №1570/5614/2012.
Окрім того позивачем, на підтвердження можливості здійснювати транспортування товарів залізницею в період, що підлягав перевірці, надано наступні копії документів.
Між Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківськцемент" та Державним територіально-галузевим обєднанням "Львівська залізниця" укладено договори №107 від 06.04.2010 та №187 від 11.06.2010. Предметом даних договорів було експлуатація залізничних підїзних колій по станціях Ямниця та Дубівці, які належать позивачу та примикають до колій і станцій, що знаходяться у власності/управлінні ДТГО "Львівська залізниця" (т.1, а.с.154-155).
Згідно акту від 02.06.2010 здійснено обстеження умов роботи на підїзній колії і станції примикання Дубівці (т.1, а.с.156).
Між цими ж сторонами 25.12.2013 укладено договір №222-13 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Протоколом №222-13 узгоджено ставки на перевезення, роботи і послуги, які виконуються за вільними цінами при перевезенні вантажів за домовленістю сторін (т.1, а.с.157-161).
Договором №Л/М/15/825/п від 09.07.2015 врегульовано взаємовідносини сторін, повязаних з організацією курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, повязаних із цими перевезеннями (т.1, а.с.168-169,189-193).
В процесі співпраці між сторонами укладалися додаткові угоди з приводу зміни назви ВАТ "Івано-Франківськцемент" на ПАТ "Івано-Франківськцемент", а також щодо переходу на інше банківське обслуговування (т.1, а.с.170-171).
Окрім цього, позивачем 10.04.2014 укладено типові договори №№ЛІЛ/ДН4/14/967/М/п, ЛІЛ/ДН4/14/969/М/п про надання послуг з проведення розрахунків за користування власними вагонами на підхідних коліях з Державним підприємством "Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів" та з Державним підприємством "Дарницький вагоноремонтний завод" (т.1, а.с.172-175).
Додатковою угодою №1 від 02.06.2014 до договору №ГІОЦ/165-П/08 від 17.10.2008 внесено зміни щодо реквізитів сторін (т.1, а.с.176).
Щодо зніми банківських реквізитів було укладено додаткові угоди №1 від 29.04.2014 та №3 від 28.04.2014 (т.1, а.с.177-178).
Протягом 2015-2016 років мало місце укладення наступних договорів.
Додатковою угодою, укладеною між ПАТ "Івано-Франківськцемент" та Державним територіально-галузевим обєднанням "Львівська залізниця", 25.06.2015 продовжено дію договору №107 від 06.04.2010 до 01.10.2015 (т.1, а.с.194).
Між цими ж сторона укладено додаткову угоду від 08.12.2015 з приводу зміни реквізитів сторін по договору №107 від 06.04.2010 (т.1, а.с.195-196).
Окрім того, 09.11.2015 між цими сторонами мало місце укладення договору щодо надання послуг Державним територіально-галузевим обєднанням "Львівська залізниця" щодо проведення навчання на курсах цільового призначення на базі ВП "Центр розвитку персоналу Львівської залізниці" ДТГО "Львівська залізниця" з вивчення локомотивних пристроїв безпеки системи КЛУБ-У (т.1, а.с.197-198).
Додатковими угодами від 26.04.2015 продовжено термін дії договору №187 від 11.06.2010 до 01.07.2015, від 30.09.2015 до 01.02.2016 (т.1, а.с.199-200).
Додатковою угодою №1 від 01.12.2015, укладеною між Товариством та ПАТ "Українська залізниця" змінено реквізити ПАТ "Українська залізниця" по договору від 09.07.2015 №Л/М/15/852/п (т.1, а.с.201-202).
Між позивачем та ПАТ "Українська залізниця" 11.01.2016 укладено договір №16-6 про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом України послуги. Додатковою угодою продовжено термін дії договору до 31.12.2017 (т.1, а.с.203-210).
Між цими ж сторонами 02.07.2016 укладено договір про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ "Івано-Франківськцемент" при станції Дубівці Львівської залізниці (т.1, а.с.211-213).
Додатковою угодою від 29.04.2016 продовжено термін дії договору №107 від 06.04.2010 до 01.07.2016. Такого ж роду угоди були укладені 29.01.2016 та 29.04.2016 щодо продовження терміну дії договору №187 від 11.06.2010 відповідно до 01.04.2016 та 01.07.2016 (т.1, а.с.216-218).
Щодо посилання контролюючого органу на відсутність паспорта якості чи сертифікатів відповідності, походження придбаного товару позивачем у контрагентів суд додатково зазначає таке.
Як уже зазначалося вище, позивачем здійснювався вхідний контроль якості вугілля, придбаного у контрагентів. Проби товару бралися з кожного вагону, що підтверджується довідками проведення вхідного контролю вугілля.
Відповідно до атестату про акредитацію, виданого Національним агентством з акредитації України, зареєстрованого у Реєстрі 04.09.2013 №2Т062, засвідчено компетентність Випробувальної лабораторії виробництва вяжучих матеріалів ПАТ "Івано-Франківськцемент" в сфері випробування вяжучих будівельних матеріалів, твердого палива та бинтів гіпсових медичних за хімічними та фізико-технічними показниками. Сфера акредитації поширюється, зокрема на: визначення зовнішньої вологи, калорійності, вмісту летких сполук, хімічного складу золи палива розділу "Вугілля. Торф" (т.1, а.с.219-226).
Таким чином, посилання відповідача на відсутність паспорта якості чи сертифікатів відповідності, як на одну із обставин визнання господарських операцій формальними, не заслуговують на увагу з урахуванням наявності у позивача власної атестаційної лабораторії.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV.
Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, первинний документ згідно з цим визначенням має дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті належні документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, а не документи якості чи походження товару.
Правову позицію з цього приводу висловив Верховний суд у постанові від 12.06.2018 у справі №802/1155/17а (провадження №К/9901/4402/17).
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує до норм Податкового кодексу України.
За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення витрат та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Також суд зазначає, що відповідно до п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню в податковому обліку. Господарською може бути визнана лише правомірна діяльність платника податку, вчинювана саме з метою одержання доходу, а не з метою заниження податкових зобов'язань.
Відповідачем не подано належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо. На момент здійснення поставок/надання послуг позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавалися.
На підтвердження господарських операцій в період, що підлягав перевірці, позивачем, окрім зазначених вище документів, представлено оборотні відомості руху матеріальних цінностей, реєстр операції по закупках матеріальних цінностей в розрізі номенклатурних номерів, звіти цементного виробництва по руху вугілля за період, що підлягав перевірці (т.1, а.с.227-250).
Суд звертає увагу на те, що в разі подання платником податків первинних документів контролюючому органу, спростування їх достовірності покладається саме на цього субєкта владних повноважень, який на підставі належним чином зафіксованих та документально підтверджених фактів повинен довести нездійснення таких операцій. Доказування субєктом владних повноважень таких обставин не може ґрунтуватися на припущеннях щодо певних обставин.
При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на наявну в нього податкову інформацію щодо контрагентів позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження факту надання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб.
Придбання позивачем вугілля не безпосередньо в його виробників, на переконання суду, не свідчить про нікчемність правочинів щодо його придбання, як це вважає відповідач, а є ознакою ринкової економіки, що полягає у свободі вибору контрагентів для господарських операцій на договірних засадах.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 23 липня 2002 року в справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".
В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагента, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, суд приходить до переконання, що висновки контролюючого органу про формальність господарських операції позивача із контрагентами в період, що підлягав перевірці є необґрунтованими, а спірні податкові повідомлення рішення слід визнати протиправними та скасувати.
Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя /підпис/ ОСОБА_3
Рішення складене в повному обсязі 27 липня 2018 р.