Справа № 826/113/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року м. Київ № 826/113/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування повідомлення,

встановив:

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (ДАБІ України) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Шевченківське РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) про скасування повідомлення, винесеного старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньою Ганною Юріївною (Городня Г.Ю.), про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2017 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2017 на адресу Департаменту ДАБІ у місті Києві надійшло повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньої Г.Ю. №10/26-2112/33, в якому значилося про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2017 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Посилаючись на те, що відповідачем повідомлення винесено протиправно, в тому числі і з урахуванням дотримання позивачем тримісячного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, просили його скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2018 відкрито провадження і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та наданих у справу доказах.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи Шевченківський РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві повідомлявся завчасно і належним чином. Через канцелярію суду відділом подано письмові заперечення на позов в яких зазначено, що на примусовому виконанні знаходилося виконавче провадження №52803319 з примусового виконання постанови Інспекції ДАБІ в місті Києві від 01.10.2013 №633 про стягнення з ОСОБА_3 (ОСОБА_3) штрафу в розмірі 5100 грн.

28.02.2017 до відділу надійшла постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2017 №826/19201/16, якою дії Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №51704609 від 19.07.2016 визнано протиправними та постанову про відкриття виконавчого провадження скасовано. Відповідно, державним виконавцем згідно пункту 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII 25.12.2017 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачеві без прийняття до виконання, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи подане представником позивача клопотання щодо розгляду справи у їх відсутність та неявку представників відповідача, суд ухвалив здійснювати судовий розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Отже, розглянувши та дослідивши надані сторонами докази на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Інспекцією ДАБК у місті Києві на підставі статті 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП) винесено постанову від 01.10.2013 №633 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн.

У зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували сплату ОСОБА_3 штрафу в добровільному порядку, позивач звернувся до відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві із заявою від 29.11.2013 №7/26-113/2911/05 про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 19.09.2016 за виконавчим провадженням ВП №44730259 з примусового виконання постанови про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633, а 03.11.2016 постанову Інспекції ДАБК у місті Києві від 01.10.2013 №633 по справі про адміністративне правопорушення передано на виконання до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Старшим державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 за виконавчим провадженням №52803319 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Однак, 21.12.2017 на адресу Департаменту ДАБІ у місті Києві надійшло повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньої Г.Ю. №10/26-2112/33 з повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 25.10.2017 з примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 01.10.2013 №633.

Повідомлення обґрунтоване тим, що до відповідача надійшла постанова Окружного адміністративного суду від 10.02.2017 у справі №826/19201/16, якою визнано протиправними дії Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 №52803319 та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2016 №552803319.

Позивач, вважаючи винесене відповідачем повідомлення незаконним та таким, що прийнято з порушенням чинного законодавства, звернувся до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що стаття 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 №208/94-ВР передбачає, що штраф підлягає сплаті у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення або надіслання постанови. Копія завіреного банком платіжного документа, що засвідчує факт сплати суми штрафу в повному обсязі, надсилається органу, яким накладено штраф.

У разі несплати штрафу в зазначений строк примірник постанови надсилається органу державної виконавчої служби для виконання постанови в примусовому порядку. Не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 6, 7 частини першої статті 3 цього ж Закону встановлено, що примусовому виконанню підлягають також постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Разом з тим, пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущений встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Так, статтею 303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Як вбачається з постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2017, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.02.2018, в тому числі і з урахуванням ухвали Верховного Суду від 07.05.2018 у справі №826/19201/16 позов ОСОБА_3 до Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та скасування цієї постанови задоволено. Визнано протиправними дії державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Городньої Г.Ю. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52803319 від 03.11.2016 та скасовано постанову.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що постанова Інспекції ДАБК у м. Києві від 01.10.2013 №633 не оскаржувалась, а відтак перебіг строку давності не зупинявся. Таким чином, на момент надходження до відповідача виконавчого документа, а саме 03.11.2016, строк виконання вказаного виконавчого документу сплинув, відповідно у державного виконавця не було жодних законних підстав для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, враховуючи, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2017 визнано протиправними дії відповідача щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52803319 від 03.11.2016 та скасовано саму постанову, державним виконавцем 25.10.2017 прийнято постанову про скасування процесуального документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 03.11.2016, постанову про скасування процесуального документу «Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 10.11.2016, прийняту в ході розглядуваного виконавчого провадження та прийнято повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Приймаючи повідомлення, державний виконавець діяв на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та яким встановлено, що позивачем пропущений встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно, державний виконавець керувався пунктом 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, суд вважає, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що ДАБІ України інших підстав для скасування оскаржуваного у даній справі повідомлення, окрім обставин відсутності пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, які слугували предметом дослідження в іншій справі, не наводить, а отже виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених ДАБІ України вимог, підстави для стягнення сплаченого ними відповідно до платіжного доручення від 18.01.2018 №89 судового збору у розмірі 1762 грн з Шевченківського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування повідомлення, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак