Справа № 811/1811/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1811/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення № 795/03-10 від 06.04.2018 р. про відмову в перерахунку пенсії;

- зобов'язати відповідача провести з 01 жовтня 2017 року перерахунок пенсії за вислугу років згідно з ч. 1 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції Закону України від 12.07.2001р. №2663-ІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про прокуратуру", на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області №18-89 вих.-18 від 06.03.2018 р. в розмірі 90% від суми вказаної заробітної плати без обмеження максимального розміру та провести виплати з урахуванням отриманих сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що з 2002 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", у розмірі 90% від суми заробітку. В зв'язку з підвищенням посадових окладів працівників органів прокуратури, у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності з 06.09.2017 р., на думку позивача, вона набула право на перерахунок пенсії.

Враховуючи вказане 20.03.2018 року та 23.03.2018 року звернулась до відповідача із заявами про здійснення перерахунок пенсії відповідно до наданої прокуратурою Кіровоградської області довідки від 06.03.2018 р. №18-89 вих.-18 в розмірі 90 % від суми заробітної плати за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії. Однак, відповідачем відмовлено у здійсненні такого перерахунку, протиправно на підставі рішення № 795/03-10 від 06.04.2018 р. Позивач вважає спірне рішення про відмову в перерахунку пенсії протиправними та такими, що порушує його гарантовані конституційні соціальні права на пенсійне забезпечення.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд відмовити в його задоволенні зважаючи на відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка б надавала позивачу право щодо проведення перерахунку пенсії у порядку Закону України "Про прокуратуру", а також на втрату чинності окремих частин статті 50-1 даного Закону.

Також відповідач зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду визначений ст.122 КАС України. (а.с.217).

Згідно до ст.ст.262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані сторонами докази та письмові пояснення, суд приходить до таких висновків.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22.04.2015 року у справі № 405/11910/14-а визнано бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо не проведення перерахунку пенсії позивачу з 02.10.2012 року та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок (а.с. 27-30).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді залишено без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від від 22.04.2015 року без змін.

Постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22.04.2016 року у справі № 405/2498/16-а визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді щодо відмови позивачу щодо здійснення перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними та згідно із законом України від 05.10.1995 р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111), на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 29.01.2016 року №18-51 вих.-16 про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку, без обмеження граничним розміром.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Кіровограді провести перерахунок пенсії позивачу відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (зі змінами, внесеними та згідно із законом України від 05.10.1995 р. №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111), на підставі довідки прокуратури Кіровоградської області від 29.01.2016 року №18-51 вих.-16 про заробіток, для перерахунку пнсії в розмірі 90 % від суми різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугою років з дня звернення із заявою про перехунок, тобто з 22.02.2016 року (а.с. 20-23).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року апеляційну скаргу Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на постанову Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 квітня 2016 року повернуто.(.а.с.24).

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугою років у відповідності до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції Закону України № 2663-111 від 12.07 2001 року (чинної на час виходу на пенсію), в розмірі 90 % від суми заробітної плати за посадою заступника прокурора.

Загальний страховий стаж позивача становить 41 років 1 місяці 1 днів, із якого на посаді прокурора - 34 рік 22 днів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала чинності 06 вересня 2017 року, затверджено нові схеми посадових окладів працівникам органів прокуратури.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 р. (а.с.35-37) прокуратурою Кіровоградської області видано позивачу довідку про складові заробітної плати № 18-89 вих.-18 від 06.03.2018 року (а.с.39).

20.03.2018 р. позивач звернулась із заявою про здійснення перерахунок пенсії відповідно до наданої прокуратурою Кіровоградської області довідки від 06.03.2018 р. №18-89 вих.-18 в розмірі 90 % від суми заробітної плати за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії (на звороті а.с.40).

Рішенням №155098 від 06.04.2018 р. (а.с.41) позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії. Спірне рішення вмотивоване тим, що у зв'язку з відсутністю відповідної постанови Кабінету Міністрів України, яка б визначала умови та порядок перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, законодавчі підстави для проведення такого перерахунку пенсії відсутні, що повністю узгоджується також із позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 14.02.2018 р. у справі №635/903/17.

Не погоджуючись з таким рішенням позивач звернулась до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Згідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, в редакції Закону України №2663 від 12.07.2001 (чинної на момент призначення позивачу пенсії), було визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до змін, внесених до вказаної статті згідно із Законами України від 08.07.2011 р. № 3668-VI, від 27.03.2014 р. №1166-VII, від 28.12.2014 року № 76-VIII, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01 жовтня 2011 року - 80%, з 01 квітня 2014 року - 70%, з 01 січня 2015 року - 60%.

При цьому, в частині 15 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", в редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (яка діє до теперішнього часу) встановлено норму про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За змістом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, однак якщо призначена раніше пенсія перевищує максимальний розмір, то її перерахунок не здійснюється до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 12 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції від 12.07.2001 р.) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.17 ст.50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції від 12.07.2001 р.).

Отже, враховуючи викладене, ст.50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, було чітко регламентовано право позивача на перерахунок пенсії зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом №3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Окрім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 1789-ХІІ в часі, суд виходить із того, що згідно вимог статті 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані із реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

Так, у вищезазначених рішеннях Конституційний Суд України чітко зазначав те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Також зазначено, що пільги, компенсації і гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесенням змін до чинних законів за ст.22 Конституції України недопустимі.

Крім того, Конституційний Суд України в мотивувальній частині рішення від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.15 р. вказано, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 1, ч. 1, 2 ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України). Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункт 2 мотивувальної частини рішення від 20 червня 2001 року №10-рп/2001).

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 р. чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод особи, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики. Пенсійне забезпечення громадян, які виконують або виконували державні функції на посадах зі спеціальним статусом є важливим елементом державних гарантій матеріального і соціального захисту відповідних осіб з метою належного виконання ними особливих професійних обов'язків. Тому право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню або обмеженню згідно з вимогами статей 22 та 64 Конституції України. Для зазначених категорій осіб передбачено особливий порядок пенсійного забезпечення з урахуванням їх правового статусу, професійних обов'язків, підвищених вимог до дисципліни, обмежень та інших особливостей, пов'язаних з ризиком для життя та здоров'я, що й зумовило встановлення додаткових гарантій соціального забезпечення таких осіб.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

За таких обставин, зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій, зокрема і працівників прокуратури, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція сформульована також і Верховним Судом України, зокрема постановами в адміністративних справах від 10.12.2013 року (справа № 21-420-а-13), від 10.12.2013 року (справа № 21-348-а-13), від 17.12.2013 року (справа № 21-445-а-13), від 06.10.2015 р. (справа № 21-2432/15). Верховний Суд України вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Також зазначає, що процедури призначення пенсії та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 року в справі "Суханов та Ільченко проти України", суд наголосив на тому, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності (пункт 52).

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, що призначалися на підставі Закону України "Про прокуратуру", втратили чинність у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення усіх видів пенсій, у тому числі і спеціальних, на загальних умовах, внаслідок чого позивач на підставі чинного законодавства не має права на перерахунок пенсії.

Оскільки, право на перерахунок пенсії надано позивачу саме із моменту її призначення та на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Крім того, з 15.07.2015 р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 86 Закону № 1697-VII, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною 12 статті 86 Закону № 1697-VII вказано, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити те, що відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України порядку проведення перерахунків призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для позбавлення особи права на перерахунок пенсії, що гарантоване законом.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд не приймає до уваги посилання відповідача на п.13 Розділу XIII Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII , як на підставу для відмови у перерахунку пенсії, оскільки відповідачем було застосовано нові положення Закону до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, та суттєво звужують право позивача на пенсійне забезпечення, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність. До того ж, дані правовідносини стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов'язана: здійснювати функції щодо призначення (перерахунку), забезпечення своєчасного та в повному обсязі фінансування і виплати пенсій та надання соціальних послуг.

Згідно п.п.7 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районних у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 р. № 28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2015 р. за №41/26486) Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Таким чином, особи, які отримують пенсію за вислугу років згідно до вимог Закону України "Про прокуратуру" (в редакції від 12.07.01) мають право на її перерахунок органами Пенсійного фонду України на підставі поданих такими пенсіонерами документів, зокрема довідок щодо розміру посадового окладу за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час здійснення перерахунку.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 Кодексу).

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на постанову Верховного суду від 14.02.2018 року (справа № К/9901/16758 (№ 635/903/17) та відсутність визначених Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій, з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч.3 ст.6 КАС України).

Частиною 2 статті 6 КАС України також передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (пункт 1) України визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

У постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 09.05.2015 зазначається, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення у справі "Пічкур проти України", як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005 року, у разі, "якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними". На зазначене рішення послався і Верховний Суд у Рішенні від 15.02.2018 року у зразковій справі №820/6514/17 (п.37 Рішення). Більш того, Європейський суд з прав людини у справі "Мюллер проти Австрії" (ухвала щодо прийняття заяви №6849/72 від 16.12.1974) зазначив, що у зв'язку зі сплатою обов'язкових внесків до пенсійного фонду у застрахованої особи виникає право власності на пенсію. На зазначене рішення також послався Верховний Суд у Рішенні від 15.02.2018 року у зразковій справі №820/6514/17 (п.36 Рішення).

Оскільки позивач постійно працюючи в органах прокуратури України та сплачував передбачені законодавством страхові внески до Пенсійного фонду, а тому дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії можуть вважатися, з урахуванням рішень Європейського Суду з прав людини, втручанням у його право на мирне володіння майном - пенсією.

Відповідно до вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014 дійшов висновку, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Разом з тим, Європейський Суд вказав, що Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, однак, жодного рішення з цього приводу прийнято не було.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу, так як заявники мали "законне сподівання" на перерахунок пенсії.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, передбаченого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (параграфи 51-56) та потягнула за собою стягнення на користь заявників справедливої сатисфакції.

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини також викладено й у справі "Будченко проти України", в якій Суд вказав, що Уряд України повинен запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Таким чином, можна дійти висновку, що невизначення Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку призначених пенсій, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсій.

Такого самого висновку дійшов й Верховний Суд у Рішенні від 15 лютого 2018р. у зразковій справі № 820/6514/17.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності оскаржуваного рішення.

З огляду на вищевикладене, відповідачем протиправно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру", у розмірі 90 % від суми заробітку за відповідною посадою, що дає підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Щодо пропуску звернення до суду позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до чч.1 та 2 ст.122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду по захист прав, свобод та інтересів особи встановлюється 6-місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

КАС є загальним законом, яким урегульовані строки звернення до адміністративного суду по захист прав. Натомість спеціальним законом, яким урегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій, є Закон України № 2262-XII від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - закон №2262-ХІІ).

Згідно із ч.3 ст.51 закону №2262-ХІІ (у редакції закону від 15.07.2015 №614, який набрав чинності 1.01.2016) перерахунок пенсій у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, та деяких інших осіб, які мають право на такий перерахунок згідно із цим законом, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

У ході розгляду справи встановлено, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв'язку з набуттям чинності постановою №988 та законом №900-VIII, яким унесено доповнення до ст.63 закону №2262-ХІІ, не проведений з 1.01.2016 саме з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу. Тому право позивача щодо перерахунку пенсії з 01.10.207 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог ч.3 ст.51 закону №2262-ХІІ.

Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1, в перерахунку пенсії за вислугою років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в розмірі 90% від суми заробітку, за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою у розмірі, встановленому після її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі 90% від сими заробітку, відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку згідно з постановою Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року, на підставі довідки про заробітку плату №18-89 вих -18 від 06.03.2018 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати суму пенсії за вислугою років з 01.10.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ід. код - НОМЕР_1) судові витрати з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код за ЄДРПОУ - 20632802) у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп..

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії. Згідно пп.15.5 п.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько