Справа № 826/10367/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

06 липня 2018 року м. Київ № 826/10367/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1, про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_2, (далі - позивач, ОСОБА_2), до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, (далі - відповідач, ГУ ДМС у м. Києві), про скасування рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 30.03.2017 року про скасування рішення ГУ ДМС України в м. Києві від 17.09.2012 року про оформлення набуття громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" позивачу.

Одночасно із позовом позивачем подано до суду письмову заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акту щодо ОСОБА_2, до розгляду адміністративним судом правомірності дій відповідача та прийняття рішення по суті позовних вимог позивача, (далі - подана заява).

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, зокрема, що оскаржуване рішення є очевидно протиправним, а також, що оскаржуване рішення відповідача скасовує основне право бути громадянином та позбавляє позивача ефективного заходу і поновлення порушених і оспорюваних прав на громадянство та унеможливлює реалізацію позивачем інших прав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи та вирішуючи подану заяву, суд звертає увагу, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150, ч.ч. 1, 2 ст. 151 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено існування очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та порушення ним прав, свобод або інтересів позивача, а також не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

При цьому, наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості, достовірності та достатності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення, оскільки за відсутності, станом на час розгляду поданої заяви, очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, зупинення дії індивідуального акту щодо ОСОБА_2, є фактично прийняттям судового рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко