Справа № 336/3968/17
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.06.18Справа № 336/3968/17
Пр. № 2-а/336/21/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними і зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконною відмову відповідача в призначенні та розрахунку позивачеві пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та перерахувати йому з 23 травня 2016 року пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою про призначення пенсії за віком (за 2013-2015 роки), виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позивач посилається на те, що він з 9 листопада 1986 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України по Шевченківському району м. Запоріжжя, правонаступником якого є відповідач, і отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач самостійно зробив перерахунок пенсії позивачеві за документами, наявними в пенсійній справі. Між тим вказаний перерахунок проведений безпідставно, оскільки від позивача не надходило звернень з відповідними вимогами. Разом з тим звернення позивача до відповідача 27 травня 2017 року з проханням про призначення та перерахунок пенсії за віком на підставі ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» увінчалось отриманням ним відповіді управління від 01.06.2017 року з відмовою у призначенні і проведенні перерахунку і посиланням на те, що підстав для призначення пенсії, яку вже було призначено за раніше діючим законодавством, немає, а з 1 травня 2012 року розмір пенсії позивача перераховано з врахуванням показника середньої заробітної плати за 2012 рік.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, такими, що посягають на його право на призначення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за останні три роки, що передували зверненню з заявою, тому просить про задоволення позову.

Позивач до суду не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність і задоволення позову.

З аналогічною заявою, яка містить заперечення проти позову, звернувся представник відповідача.

Зазначені обставини в силу ст. 194 КАС України зумовили розгляд справи у письмовому провадженні.

З письмових заперечень відповідача випливає, що позивач з 9 листопада 1986 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя і отримує пенсію за віком у відповідності до положень Закону «Про державні пенсії», яку з 5 листопада 1991 року перераховано відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після набуття сили Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», що сталося 1 січня 2004 року, позивач вправі претендувати на перерахунок пенсії за віком у відповідності до ст. 43 цього Закону, за якою перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» від 23.04.2012 року № 327 встановлено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року, перераховуються із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

Оскільки пенсію позивачеві призначено до набрання законної сили Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а саме: в листопаді 1986 року, і з того часу він жодного дня не працював, перерахунок пенсії йому було здійснено у відповідності до положень ст. 43 цього Закону, яка і передбачає здійснення перерахунку раніше призначених пенсій, тому порушень законності з боку службових осіб суб'єкта владних повноважень допущено не було.

У зв'язку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення на користь позивача, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що з 9 листопада 1986 року позивачу призначена пенсія за віком у відповідності до положень Закону «Про державні пенсії», яку з 5 листопада 1991 року перераховано згідно з вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення», а в подальшому - в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В травні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передували року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в задоволенні якої відповідачем відмовлено з посиланням на те, що пенсія позивачеві вже призначена, тому немає підстав для її нового призначення (а. с. 5, 6).

В преамбулі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, як витікає з преамбули Закону, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 26 цього Закону внормовано умови призначення пенсії за віком, а стаття 27 встановлює, що розмір пенсії за віком, який, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

В статті 40 Закону встановлений порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, а стаття 42 передбачає можливість і умови індексації та перерахунку пенсій.

З наведеного випливає, що зазначений в частині другій статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядок обчислення заробітку необхідно застосовувати при призначенні пенсії за віком, тобто при первинному її нарахуванні особі.

Між тим позивачу вже призначено пенсію за віком за законодавством, яке діяло до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 43 цього Закону перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

У зв'язку з викладеним суд не погоджується з твердженнями позивача про те, що відмова у призначенні пенсії за віком за положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є незаконною, оскільки судом встановлено, що позивачу вже призначено таку пенсію, а її перерахунок належить здійснювати за правилами наведеної статті 43 Закону і Постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 23.04.2012 «Про підвищення рівня соціального захисту населення», відповідно до якої пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" , перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Вказаний перерахунок відповідачем було зроблено.

Таким чином, суд не вбачає ознак неправомірної поведінки та посягання на положення закону в діях службових осіб суб'єкта владних повноважень, на яких покладено обов'язок неухильного дотримання законодавства про призначення пенсії.

Напроти, суд знаходить правомірним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 40, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» роз'яснення, яке надане позивачу у листі від 01.06.2017 року, про те, що пенсію розраховано у відповідності до вимог законодавства про порядок призначення пенсії, обов'язок неухильного дотримання якого суб'єктом владних повноважень закріплений в ст. 68 Основного Закону України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Не вбачаючи в діях суб'єкта владних повноважень ознак порушення права позивача та невідповідності закону, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива