Справа № 826/1837/18
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1837/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Епель О.В.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2018 року, суддя Шейко Т.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, прокурора відділу представництва інтересів у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі управління представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Плиска Костянтина Валентиновича про визнання протиправними дій та встановлення відсутності повноважень,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, прокурора відділу представництва інтересів у військовій сфері та в оборонно-промисловому комплексі управління представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у воєнній сфері Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України Плиска Костянтина Валентиновича, в якому просив: визнати дії Прокурора протиправними та встановити відсутність повноважень щодо перевірки додержання та застосування положень законів відносно дій позивача щодо укладення державного контракту від 18.04.2017 року № 308/17/7; визнати дії Прокурора протиправними та встановити відсутність повноважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2017 відносно позивача по ч. 2 ст. 17215 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що листом від 14.09.2017 року № 10/2/1-896 вих.17 Головна військова прокуратура Генеральної прокуратури України звернулась до начальника військового зв'язку Збройних Сил України - начальника Головного управління зв'язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_2, в якому, посилаючись на проведення вивчення додержання службовими особами оборонного відомства вимог Законів України "Про оборону України" та "Про Збройні Сили України" щодо забезпечення військових підрозділів озброєнням та технікою, відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст.ст. 251, 255 КУпАП, просила надати наступні документи та фактичні дані: завірену копію державного контракту від 18.04.2017 року № 308/17/7; завірену копію положення про Головне управління зв'язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних Сил України; завірену копію посадових обов'язків керівників Головного управляння зв'язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних Сил України та його начальника; копію наказу про призначення генерал-майора ОСОБА_2 начальником військ зв'язку Збройних Сил України - начальником Головного управління зв'язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних Сил України.

При цьому, відповідач також просив повідомити, які заходи вжито службовими особами Головного управління для отримання Державою відповідних компенсацій від іноземного постачальника за поставку підофсетної продукції за вказаним контрактом.

За результатами розгляду вказаного листа, листом від 24.10.2017 року № 235936-17, за підписом т.в.о. начальника військ зв'язку Збройних Сил України - начальника Головного управління зв'язку та інформаційних систем Генерального штабу Збройних Сил України Остапчука В.М., ГВП ГПУ повідомлено, що запит не містить будь-якої інформації яка б свідчила про випадки не здійснення або неналежного здійснення захисту інтересів Міністерства оборони України в суді, що не відповідає вимогам абз. 4 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", в той час як вказаним Законом не передбачено у органів прокуратури повноважень (функцій) щодо нагляду за додержанням та застосуванням законів (так званий "загальний нагляд"), з огляду на що вважається за доцільне ГВП ГПУ конкретизувати випадки не здійснення або неналежного здійснення Міністерством оборони України захисту своїх інтересів в суді.

05.12.2017 року прокурор, керуючись ст.ст. 254-256 КУпАП, склав відносно позивача протокол про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17215 КУпАП (недбале ставлення до військової служби), у зв'язку з укладанням державного контракту від 18.04.2017 року № 308/17/7 з дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державним госпрозрахунковим зовнішньо торгівельним підприємством "Спецтехнопроект" з постачання (закупівлі) продукції іноземних виробників за державним оборонним замовленням, а саме: радіозасобів УКХ діапазону, без дотримання вимог ч. 2 ст. 8 Закону України "Про державне оборонне замовлення".

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Згідно ст. 3 Закону України "Про прокуратуру" діяльність прокуратури ґрунтується на засадах: 1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; 2) законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності; 3) територіальності; 4) презумпції невинуватості; 5) незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов'язків; 6) політичної нейтральності прокуратури; 7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади; 8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом; 9) прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора, вільним доступом до інформації довідкового характеру, наданням на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання; 10) неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов'язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Таким чином, у разі порушення або можливого порушення інтересів держави, якщо захист таких інтересів не здійснюється взагалі або здійснюється неналежним чином органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу, представництво в суді законних інтересів держави здійснює прокурор.

Крім того, у разі встановлення під час здійснення вказаних повноважень ознак адміністративного чи кримінального правопорушення у діях відповідних осіб, прокурор, в силу вимог ч. 7 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", зобов'язаний вчинити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (адміністративного чи кримінального).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо підтвердження проведення прокурором перевірки, у тому числі у порядку загального нагляду, на який позивач посилається як на підставу для визнання протиправними дій прокурора та встановлення відсутності повноважень щодо перевірки додержання та застосування положень законів відносно дій позивача щодо укладення державного контракту від 18.04.2017 року№ 308/17/7.

Щодо повноважень прокурора складати протокол про правопорушення, зокрема передбачене за ст. 17215 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1, 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи: органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов'язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов'язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 17210 - 17220, 173, 174, 178, 182, 1841, 185 і 1857); прокурор (статті 1724 - 17220, 1854, 1858,18511).

Разом з тим, прокуратура, на відміну від органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, має ширші функції та повноваження, в той час як Військова служба правопорядку - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях, військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров'я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов'язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України; а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об'єктах (ст. 1 Закону України "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України"), п. 11, на відміну від п. 1 у зазначеній частині, не містить конкретизації стосовно можливих суб'єктів притягнення до відповідальності.

Отже, органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи виключно стосовно військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів під час проходження зборів, а також працівників Збройних Сил України під час виконання ними службових обов'язків, натомість законодавець не обмежив прокурора у суб'єктах щодо яких він має право складати протокол про адміністративне правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що прокурор наділений повноваженнями складати протоколи про правопорушення, у тому числі за ст. 17215 КУпАП, щодо осіб безвідносно до їх статусу, у тому числі стосовно військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів під час проходження зборів, а також працівників Збройних Сил України під час виконання ними службових обов'язків, і навпаки, можливість складання органами управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України названих протоколів не виключає права прокурора, за наявності на те відповідних правових підстав, складати такі протоколи, у тому числі за ст. 17215 КУпАП.

Таким чином, оскільки норми КУпАП прямо передбачають право прокурора складати протокол про правопорушення, у том числі за ст. 17215 КУпАП (недбале ставлення до військової служби), доводи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 17215 КУпАП, мають право складати виключно органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, є помилковим.

Крім того, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, прокурор, не тільки в силу вимог ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наділений повноваженнями отримувати інформацію, яка на законних підставах належить відповідному суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у вказаних випадках, а і в силу вимог ст. 251 КУпАП, як особа, уповноважена на складання протоколів про адміністративні правопорушення, з метою збирання доказів наділений повноваженнями отримувати відповідні інформацію, матеріали та їх копії.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду складеного Прокурором протоколу про адміністративне правопорушення від 05.12.2017 року відносно позивача по ч. 2 ст. 17215 КУпАП, Солом'янським районним судом міста Києва прийнято постанову від 06.03.2017 року у справі № 760/27155/17 (провадження № 3-577/18), якою провадження у справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення закрито.

Отже, протокол від 05.12.2017 року прийнято Солом'янським районним судом міста Києва до розгляду та розглянуто по суті, а постанова прийнята у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а не з інших підстав, у тому числі стосовно відсутності повноважень у прокурора щодо складання такого протоколу.

Що стосується питання відсутності у прокурора повноважень щодо перевірки та застосування законів під час укладання державного контракту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп.4.2.1, 6.9 Положення прог Головну військову прокуратруу Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.10.2015 року №249, до посадових обоов»язків прокурора відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у військовій сфері та в оборонно-промивловому комплексі належить:

-здійснення захисту інтересів держави, представництва інтересів громадянина або держави в суді у воєнній сфері;

- вивчення матеріалів правоохоронних, контролюючих органів, органів військового і державного управління, моніторинг офіційних веб-порталів органів державної влади, веб-порталу з питань державних закупівель;

-встановлення наявності підстав для представництва інтересів громадянина або держави в суді у передбачених законом випадках. З цією метою у порядку, визначеному законодавством:

1). ознайомлення та витребування за письмовим запитом копій документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, що знаходяться у цих суб'єктів;

2). отримання від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій усних або письмових пояснень;

3). реагування на виявлені порушення вимог законодавства у воєнній сфері кримінально-правовими, адміністративно-правовими та представницькими засобами;

4). забезпечення в межах повноважень підготовки для розгляду в судах складених прокурорами відділу протоколів про адміністративні правопорушення.

Отже, у процесі виконання повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» відповідачем було отримано відомості, які стали підставою для складання протоколу відносно позивача.

Та обставина, що судом не встановлено вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, ніяким чином не вказує на відсутність у прокурора повноважень на витребування документів, складання протоколу у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пп.11 п.1 ст. 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення має право складати прокурор (статті 172-4 - 172-20).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Епель О.В.

Повний текст виготовлено: 25 липня 2018 року.