Справа № 826/19367/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 липня 2018 року № 826/19367/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича

третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити певні дії

представники позивача - не з'явились;

учасників справи: відповідача - ОСОБА_5;

третьої особи - не прибув,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича (надалі - відповідач або уповноважена особа), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (по тексту - Фонд), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.12.2016, просить суд:

зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» включити вимоги позивача до реєстрів кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч норм чинного законодавства України, його не було включено до реєстру кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки строк на подання до відповідача кредиторських вимог пропущений з поважних причин.

В наданих суду письмових запереченнях відповідач зазначив, що строк на прийняття кредиторських вимог діяв з 23.12.2015 по 21.01.2016 включно, при цьому нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено можливості для поновлення зазначеного строку навіть за наявності поважних причин.

Третя особа у своїх запереченнях просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість та наголосила на пропущення строку на прийняття кредиторських вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2017 (суддя Мазур А.С.) відкрито провадження в адміністративні справі № 826/19367/16 та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 10.10.2017 № 5053 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2017 (суддя Пащенко К.С.) прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду в судове засіданні на 20.11.2017.

За наслідками судового засідання 20.11.2017, судом ухвалено про перехід до стадії розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.12.2017 судом призначено справу до судового розгляду на 23.01.2018.

У судовому засіданні 23.01.2018 представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи № 826/19367/16 в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд вказує, що позивач та третя особа, не зважаючи на належне їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 та ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як видно з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про право спадщину за заповітом від 08.07.2016 позивач отримав у спадок від рідного брата ОСОБА_6 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1) 1/3 частину вкладу з відповідними відсотками, що знаходяться в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». Розмір спадщини становить 284 895 грн.

У липні 2016 позивач оформив спадкову справу на банківський вклад.

16.09.2016 через ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» позивач отримав виплату від Фонду в розмірі 1/3 частини гарантованого Фондом вкладу - 66 666,66 грн. Залишок не виплаченої суми становить 214 318,34 грн.

На підставі рішення Національного банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 прийнято рішення №171 «Про затвердження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банк».

Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 01.09.2016 № 1703 «Про зміну уповноваженої особи на ліквідацію та делегування повноважень ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відсторонено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_7 з 04.09.2016, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговані всі повноваження ліквідатора АТ «Банк Фінанси та Кредит» визначені ст.ст. 37, 38, 47- 52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Валендюка В.С.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.11.2017 № 5175 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора», строк ліквідації продовжено до 17.12.2019 включно.

22.09.2016 позивач звернувся до відповідача з заявою про включення його вимог до реєстру кредиторів Банку для отримання 214 318,34 грн. відповідно до вкладів на рахунках 2635.9.111931.004, який відкрито 03.05.2013 згідно з депозитним договором № 10642/370-13; 2635.2.111931.012, який відкрито 01.02.2014 згідно з депозитним договором № 300131/5921/370-14; 2635.4.111931.021, який відкрито 27.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; 2635.6.111931.018, який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89032/370-14; 2635.3.111931.022, який відкрито 08.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/143256/370-14; 2635.2.111931.023, який відкрито 16.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/148462/370-14; 2635.1.111931.021, який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152371/370-14; 2635.0.111931.025, який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152454/370-14; 2638.2.111931.004, який відкрито 03.055.2013 згідно з депозитним договором № 10642/370-13; 2638.2.111931.021, який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; 2638.4.111931.024, який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 30013/89032/370-14; 2635.1.111931.026, який відкрито 08.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/14256/370-14; 2635.4.111931.021, який відкрито 27.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; 2638.1.111931.027, який відкрито 16.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/148462/370-14; 2638.0.111931.028, який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152371/370-14; 2638.1.111931.029, який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152454/370-14; 2620.4.111931.007, який відкрито 03.05.2013 згідно з депозитним договором № 10642/370-13; 2620.7.111931.015, який відкрито 03.05.2013 згідно з депозитним договором № 300131/5921/370-14; 2620.7.111931.026, який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89033/370-14; 2620.8.111931.025, який відкрито 25.07.2014 згідно з депозитним договором № 300131/89032/370-14; 2620.6.111931.027, який відкрито 08.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/143256/370-14; 2620.5.111931.028, який відкрито 16.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/148462/370-14; 2620.4.111931.029, який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152371/370-14; 2620.4.111931.030, який відкрито 22.12.2014 згідно з депозитним договором № 300131/152454/370-14; на карткових рахунках - НОМЕР_2, який відкрито 02.07.2012 згідно з договором 001-D/013047; 9980002, який відкрито 02.07.2012 згідно з договором 009-О/005231; 9980001, який відкрито 07.04.2012 згідно з договором 009-О/00523. При цьому, в своїй заяві позивач обґрунтовував поважність причин пропуску тридцятиденного терміну подання заяви.

Листом від 06.10.2016 № 3-037610/10976 відповідач повідомив позивача про пропуск позивачем строку прийняття кредиторських вимог та відмову у включенні його до реєстру акцептованих вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і зазначив, що кінцевий строк прийому заяв щодо пред'явлення вимоги кредиторів до Банку від фізичних осіб був 21.01.2016, після зазначеної дати вимоги кредиторів не приймаються в роботу та не вносяться до реєстрів кредиторів.

Не погоджуючись за такою відповіддю відповідача, та вважаючи свої права і законні інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішення даного спору по суті, суд виходить з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначення повноважень та функцій Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон 4452-VI).

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є пов'язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Частиною третьою статті 27 Закону № 4452-VI передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку рахунків до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру); 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру).

Відповідно до пункту 4 статті 45 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Частиною п'ятою статті 45 Закону №4452-VI передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 49 Закону № 4452-VI, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Як встановлено судом, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено Національним банком України (далі - НБ України) до категорії неплатоспроможних, про що видано постанову Правління НБ України від 17.09.2015 № 612.

На підставі зазначеної постанови Правління НБ України від 17.09.2015 № 612, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку». Згідно цього рішення виконавчої дирекції Фонду у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду ОСОБА_7 та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку, строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно.

В подальшому, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 23.12.2015 в газеті «Голос Україна» № 242 (6246), про що також було зазначено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua).

Судом встановлено, що строк на прийняття кредиторських вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» визначений з 23.12.2015 по 21.01.2016 включно.

Заяву про включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зареєстровано відповідачем 22.09.2016, тобто з пропуском строку визначеного статтею 49 Закону № 4452-VI.

Відповідно до пункту 2.6 Положення Про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 №2 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Згідно з пунктом 4.30 Положення, у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, за вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів.

Фонд за потреби має право вимагати від уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку додаткову інформацію щодо внесення змін до реєстру вимог.

З огляду на викладене, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями щодо внесення пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог.

Як зазначає позивач, причиною пропуску строку визначеного статтею 49 Закону № 4452-VI стало те, що брат позивача - власник вкладу, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, до оголошення про ліквідацію Банку, а вона, як спадкоємець, не мала можливості подати кредиторську вимогу у строк, оскільки мала закінчити законне оформлення спадкової справи на банківський вклад.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Суд також бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в пункті 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Крім того, право особи на мирне володіння майном знайшло своє відображення і у Рішеннях Європейського Суду з прав людини, рішення якого відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права, зокрема, у справі «Золотас проти Греції» (№ 66610/09, 29/01/2013), згідно з яким особа, яка розмістила грошову суму в банку, передавала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, і в разі використання з метою отримання прибутку він повинен був повернути еквівалентну суму вкладнику після припинення дії угоди; отже, власник рахунку сумлінно міг вважати, що його вклад у банку знаходиться в безпеці, особливо при отриманні відсотків; власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуації, що загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно вчинити дії відповідно до закону і зберегти право на захист свого майна.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем пропущено строк статтею 49 Закону № 4452-VI, проте причини пропуску є поважними і такими, що не залежали від волі позивача та не свідчать про бездіяльність та недбалість з його сторони.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд, з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись принципом верховенства права, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Згідно з п. 6.8 ч. 6 р. V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, оплата витрат, пов'язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду, в тому числі, витрат на сплату судового збору.

З огляду на викладене, за обставин задоволення позову до Уповноваженої особи фонду, судові витрати покладаються на Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит».

Отже, стягненню на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає 559,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.12.2016, ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка Владислава Сергійовича включити вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) до реєстру кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код - 09807856, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (ідентифікаційний код - 09807856, адреса: 04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 559 (п'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко