Справа № 808/391/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 червня 2018 року Справа № 808/391/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_1)

до Інспектора Відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96)

третя особа Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3)

про скасування вимоги,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

31 січня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Інспектора Відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанту поліції ОСОБА_2 (далі відповідач), третя особа Департамент патрульної поліції (відповідно до уточненого адміністративного позову від 26.02.2018), в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати Вимогу національної поліції №309 від 18.12.2017, складену відповідачем, про демонтаж кіоску, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе на зупинці громадського транспорту «Південелектромонтаж».

Ухвалою суду від 05.02.2018 позовну заяву залишено без руху. Позивач недоліки позову усунув.

Ухвалою суду від 02 березня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 808/391/18, призначено підготовче засідання на 26 березня 2018 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 18.12.2017 винесено оскаржувану вимогу, при цьому затвердженого державним органом порядку здійснення демонтажу малих архітектурних форм на підставі вимоги Національної поліції не існує. Вказує, що підставою для складання вимоги є недотримання норм ДСТУ 3587-97 та наказу КМУ №198, проте відповідачем не зазначено, які саме пункти порушено та в чому ці порушення полягали. Зазначає, що має всі дозвільні документи на розміщення торгівельно-зупинкового комплексу. За таких обставин, просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив від 13 квітня 2018 року (вх. № 11844), в якому посилається на ДСТУ 3587-97 та п. 35 постанови Кабінету Міністрів України, відповідно до якого забороняється розміщувати малі архітектурні форми на зупинці громадського транспорту на відстані ближче ніж 20 метрів в обидва боки по тротуару від установленого дорожнього знака, що її позначає. Вважає спірну вимогу правомірною та просить відмовити у задоволенні позову.

22.05.2018 від сторін надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За правилами ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, справа розглядається в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності

ВСТАНОВИВ:

18.12.2017 інспектором Відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, на підставі ст. 27, 521 Закону України «Про дорожній рух», винесено вимогу №309, відповідно до якої позивачу необхідно: «демонтувати МАФ за адресою по вул. Південне шосе на зупинці громадського транспорту «Південелектромонтаж» в звязку з розміщенням всупереч ДСТУ 3687-97, наказу КМУ №198. Строк виконання до 10:00 19.12.2017.». Крім того, винесено постанову від 18.12.2017 серії БР №056765 про накладення адміністративного стягнення.

Вважаючи вимогу від 18.12.2017 №309 неправомірною, ОСОБА_1 подав звернення до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, проте листом від 10.01.2018 №С-3345/41/32/03-2018 його повідомлено про те, що працівники Управління діяли в межах посадових обовязків та відповідно до вимог законодавства України.

Не погоджуючись з такими діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

На підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 надав документи, які підтверджують правомірність розміщення кіоску по Південному шосе, а саме:

- Витяг з протоколу від 26.02.2002 №243, яким вирішено узгодити проект торгівельно-зупинкового комплексу по Південному шосе (зупинка «Південелектромонтаж») для підготовки проекту рішення міськвиконкому про відведення земельної ділянки під будівництво торгівельно-зупинкового комплексу;

- паспорт кіоску №114-з, розташованого по Піденному шосе (зупинка «Південелектромонтаж») зі схемою розташування, погоджений ДАІ 05.03.2002 без зауважень;

- паспорт привязки тимчасової споруди по продажу товарів народного споживання, дійсний до 08.12.2019;

- схему розміщення тимчасової споруди;

- схему благоустрію.

Крім того, матеріали справи містять Договір оренди землі від 23.05.2014 №00207, укладений між позивачем (Орендар) та Запорізькою міською радою (Орендодавець), предметом якого є надання в строкове платне користування земельної ділянки для розташування зупинкового комплексу з обєктом торгівлі (кіоском №114-З), яка знаходиться: м. Запоріжжя, Південне шосе (зупинка транспорту «Південелектромонтаж»). Земельна ділянка належить Запорізькій міській раді на праві комунальної власності (п. 1, 2 Договору). До Договору додано розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку, акт приймання-передачі, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), абрис земельної ділянки, кадастровий план, план земельної ділянки, рішення Запорізької міської ради від 05.03.2014 №21/10 «Про поновлення ФОП ОСОБА_1 договору оренди землі по Південному шосе (зупинка транспорту «Південелектромонтаж» для розташування зупинкового комплексу з обєктом торгівлі, Витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 15.12.2016.

Частиною другою ст. 16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частини 2, 4 статті 28).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 N 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» (далі Наказ №244) встановлено, зокрема, наступне: підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди (п. 2.1). Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки (п. 2.20). У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу (п.2.30).

Матеріали справи містять документи, які підтверджують дотримання позивачем процедури розміщення торгівельно-зупинкового комплексу по Південному шосе (зупинка «Південелектромонтаж»).

Аналогічного висновку дійшов Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у рішенні від 05.03.2018 по справі №331/869/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України ОСОБА_3, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Запоріжжі про визнання протиправною та скасування постанови від 18.12.2017 серії БР №056764 по справі про адміністративне правопорушення. Рішення суду набрало законної сили 05.04.2018. За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Паспорт привязки тимчасової споруди по продажу товарів народного споживання дійсний до 08.12.2019, таким чином підстави для демонтажу, визначені Наказом № 244, відсутні.

Частиною першою ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII передбачено, що національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно пунктів 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (ст. 24 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII).

Згідно ч. 4. ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII у разі виникнення загрози безпеці дорожнього руху, перешкод у русі транспортних засобів і пішоходів відповідні посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, дорожніх і комунальних служб мають право вносити оперативні зміни в організацію дорожнього руху і вживати необхідних заходів щодо усунення перешкод.

За приписами ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статті 52-1 та 52-3 визначають повноваження Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, проте не надають вказаним органам права винесення вимог про демонтаж тимчасових споруд.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов посилається на п. 3.7.1, п. 3.7.4 ДСТУ 3587-97 та абз. 6 п. 35 постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 N 198, відповідно до якого забороняється розміщувати малі архітектурні форми на зупинці громадського транспорту на відстані ближче ніж 20 метрів в обидва боки по тротуару від установленого дорожнього знака, що її позначає (крім малих архітектурних форм, зблокованих з кіосками для продажу проїзних квитків).

Вимога від 18.12.2017 №309 не містить посилань на конкретні норми вказаних нормативно-правових актів, які нібито порушив позивач.

Відповідачем не надано жодного прийнятного доказу на підтвердження того, що торгівельно-зупинковий комплекс по Південному шосе (зупинка «Південелектромонтаж») розміщено з порушенням законодавства та існують підстави для його демонтажу.

Правомірність формування спірної вимоги також не доведено, оскільки законодавець не встановив порядку винесення таких документів, який би чітко і конкретно визначав підстави, строки, субєктів, порядок оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_1) до інспектора Відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96), третя особа: Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) про скасування вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати Вимогу Національної поліції України від 18.12.2017 №309, складену інспектором Відділу безпеки дорожнього руху УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про демонтаж кіоску, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, Південне шосе, на зупинці громадського транспорту «Південелектромонтаж».

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 21.06.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко