Справа № П/811/277/18
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2018 року справа № П/811/277/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.,

суддів: Чабаненко С.В. Чумака С.Ю. ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року у справі №П/811/277/18 (головуючий 1-ї інстанції Сагун А.В., повний текст рішення складений 02.05.2018 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобуд - СПМ» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.01.2017 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.12.2017 року:

- №1 на загальну суму зобовязання 444756 грн.;

- №1 на загальну суму зобовязання 1020 грн.;

- №1 на загальну суму зобовязання 1684786 грн.;

- №1 на загальну суму зобовязання 1888093 грн..

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року адміністративний позов ТОВ «Енергобуд - СПМ» в частині позовних вимог про визнаня протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2017 року: №1 на загальну суму зобовязання 1684786 грн. та №1 на загальну суму зобовязання 1888093 грн. залишено без розгляду.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №1 від 26.12.2017 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю «Енергобуд - СПМ» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 309957 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити вимоги скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобуд - СПМ» є юридичною особою (), зареєстроване Кіровоградською міською радою 06.07.2012 року, знаходиться на обліку в контролюючих органах з 09.07.2012 року за №2941, становм на 30.11.2017 року перебуває на обліку в Кропівницькій ОДПІ ГУ ДФС у кіровоградській області.

Відповідач - Головне управління ДФС у Кіровоградській області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 18.08.2017 року по 23.11.2017 року ГУ ДФС у Кіровоградській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Енергобуд-СПМ» з питань правильності нарахування податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ Київгазопостач за березень-квітень 2016 року, що відображені у податкових деклараціях з ПДВ за березень-квітень 2016 року; ТОВ Світекоенерго за квітень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за квітень 2016 року; ТОВ «Перший Бізнес-Центр» за вересень 2015 року, що відображені в податкових декларації ПДВ за вересень-листопад 2015 року, лютий 2016 року; ТОВ «Юніком Групп» за грудень 2016 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ грудень 2016 року; ТОВ «Атлантіс Тренд» за лютий 2017 року, що відображені в податкових деклараціях з ПДВ за лютий 2017 року та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в декларації з податку на прибуток за 2015-2016 рр., 1 квартал, 1 півріччя 2017 року, за результатами якої 30.11.2017 року складено акт №395/11-28-14-01/38268315 (а.с. 13-43 т.1).

Висновками перевірки втсновлені, зокрема, порушення позивачем:

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в внаслідок чого завищено суму відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 444756 грн., в т.ч. за листопад 2015 року на суму 1247 грн.; за грудень 2016 року на суму 308710 грн., за лютий 2017 року на суму 134799 грн.;

- п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України.

На підставі висновкі акту перевірки контролюючим органом 26.12.2017 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №1, яким ТОВ «Енергобуд - СПМ» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 444756 грн.;

- №1, яким на ТОВ «Енергобуд - СПМ» накладено адміністративний штраф в розмірі 1020,00 грн. (а.с. 9-10 т.1).

Позивач не погодився з такими рішеннями податкового органу та оскаржив їх до суду.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до положень Податкового кодексу України основним завданням та функцією органів державної податкової служби є здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів), контролю за валютними операціями, контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 Податкового кодексу України, органи податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок призначення та проведення перевірки позивачем не оскаржується, а відтак судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обємів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 1 розділу І Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, як зазначено в п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, виникає, в тому числі, у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно п.198.3 ст.198 ПУ України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Приписами п.198.6 ст.198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Приписами статті 9 вказаного Закону України визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до пункту 2 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21.12.2010 року №969, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Пунктом 201.6 ст.201 ПК України встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Отже, податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

З наведеного вище можно зробити висновок, що податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до розрахунку суми податку на додану вартість за актом перевірки позивачем зменшено відємне значення ПДВ:

- у розмірі 1247 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Перший Бізнес-Центр» за листопад 2015 року,

- у розмірі 308710 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Юніком Групп» за грудень 2016 року,

- у розмірі 134799 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Атлантіс Трейд» за лютий 2017 року (а.с. 169 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період позивач мав господарські взаємовідносини із зазначеними вище підприємствами.

Так, між ТОВ «Енергобуд-СПМ» (покупець) та ТОВ «Перший Бізнес-Центр» (продавець) укладено договір поставки № 01/09-2015 від 01.09.2015 року, відповідно до якого продавець зобовязався поставити товар (кабелі, підстанція трансформаторна, стояки, дріт, ригеля, ізолятори, хомути, електроди, саі та т.і.) власними силами та за рахунок продавця. Вказаний договір зі сторони «Продавця» ТОВ «Перший Бізнес-Центр» підписаний директором - ОСОБА_1 (а.с. 6-8 т.2).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надано: податкові накладні (а.с.89-100 т.1), оборотно-сальдові відомості (а.с.34-36 т.2), видаткові накладні (а.с.213-221 т.1), акти приймання-передачі товару (а.с.14-33 т.2).

Розрахунки між сторонами проведено у безготівковому вигляді, що підтверджується виписками банку (а.с.122 т.3).

Отриманий товар використано позивачем в господарській діяльності (а.с.104-107, 177-226 т.3, а.с.231-247 т.1).

Також, між «Енергобуд-СПМ» (покупець) та ТОВ «Юніком Групп» (продавець) укладено договір поставки б/н від 20.12.2016 року, відповідно до якого продавець зобовязався доставити, встановити і ввести в експлуатацію товар (кабелі, барабани деревяні, швелера) не пізніше 10 днів після підписання договору (а.с.37-38 т.2).

На підтвердження виконання умов вищевказаного договору позивачем під час перевірки та до матеріалів справи надано: видаткові накладні, із зазначенням товару (а.с.39-42 т.2), акти приймання передачі товару за договором поставки (а.с.43-46 т.2).

ТОВ «Юніком Групп» виписані позивачу податкові накладні за грудень 2016 року на загальну суму ПДВ 762730,60 грн..

Поставлений за вказаним вище договором товар використано позивачем в господарській діяльності (а.с.227-250 т.3).

Вся зазначена вище первинна документація містить усі необхідні реквізити, передбачені п.п.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у тому числі зазначено найменування продукції, обєми постачання, виконавці, печатки, суми коштів, що сплачені на виконання угод та т.і..

В акті перевірки не зазначено про випадки ненадання підприємством під час перевірки на запити податкового органу первинних документів, як і не зазначено про витребування податковим органом у позивача під час перевірки будь-яких документів по вказаним вище господарським операціям.

При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце (ухвала ВАСУ від 20.01.2015 року № К/800/15312/13).

Посилання апелянта на ту обставину, що директор, головний бухгалтер та засновник ТОВ Перший Бізнес-Центр, згідно пояснень ОСОБА_2В, ніяких дій повязаних з реєстрацією СГД (директор/засновник) ТОВ «Перший Бізнес-Центр» не здійснювала, жодного відношення до діяльності вказаного підприємства, в тому числі з ТОВ Енергобуд-СПМ не мала, що свідчить про невідповідність та недостовірність даних, що містяться у поданих деклараціях з ПДВ, в тому числі за листопад 2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

Договір поставки №01/09-2015 від 01.09.2015 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Перший Бізнес-Центр» (продавець) зі сторони «Продавця» ТОВ «Перший Бізнес-Центр» підписано директору ОСОБА_1 (а.с.6-8 т.2).

Відповідно досліджених судом письмових доказів товар, на виконання положень вказаного вище договору, передавався директору (а.с. 14-33 т.2).

Відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів щодо проведення зустрічної перевірки контрагента позивача ТОВ «Перший Бізнес-Центр», а посилання апелянта на матеріали кримінальної справи, по якій відсутнє будь-яке рішення суду (вирок чи постанова) є необґрунтованим та безпідставним.

Щодо посилання апелянта на ту обставину, що контрагент позивача ТОВ «Юніком Групп» зареєстроване без відома, згоди та мети зайняття фінансово-господарської діяльності, що підтверджується показами гр.ОСОБА_3, який є засновником, головним бухгалтером та директором вказаного товариства, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що під час господарським взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Юніком Групп», підприємство ТОВ «Юніком Групп» представляв як директор- ОСОБА_4В.(договори, видаткові та податкові накладні, акти приймання- передачі товару - а.с.37-38, а.с.43-46 т.2).

Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зазначений керівником ТОВ «Юніком Групп» з 03.03.2017 року(а.с.95- зворотній бік т.3).

Колегія суддів звертає увагу, що спірні фінансово-господарські операції між позивачем та ТОВ «Юніком Групп» відбувались у грудні 2016 року, тобто до призначення ОСОБА_3 керівником вказаного товариства.

Таким чином, зазначені вище пояснення апелянта судом апеляційної інстанції оцінюються критично та до уваги не приймає.

Таким чином, вказані вище первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують реальність та здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Перший Бізнес-Центр», ТОВ «Юніком Групп» у перевіряємий період. Весь обсяг документів, наданих позивачем, є достатнім і свідчить про реальне настання правових наслідків, що обумовлені спірною угодою.

Відповідачем не спростовано того факту, що всі податкові накладні були зареєстровані в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних, а також того факту, що вказані вище контрагенти позивача на час здійснення господарських оперцій є платниками податку на додану вартість та сплачували його, з Єдиного державного реєстру підприємств не виключені, податкову адресу не змінювали. Доказів звернення податкового органу до суду з позовами про припинення таких юридичних осіб у звязку з відсутністю підприємства за податковою адресою та неподанням податкової звітності не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище первинних документів та з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в результаті господарських операцій з вищевказаними контрагентами у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобовязань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та вищезазначеними контрагентами.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання податкового органу на нібито порушення податкового контрагентом позивача та зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені вказаним контрагентом платника податку.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надані документи бухгалтерського та податкового обліку, які підтверджують фактичне постачання ТМЦ та послуг підприємству та їх оплату, та які свідчать про товарний та оплатний характер господарських відносин підприємства з контрагентами.

Правова позиція Верховного Суду України у розглядуваній категорії спорів, відображена, зокрема, в постанові від 31.01.2011 року № 14/11 у справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення. Так, за тотожних обставин та на підставі вказаних норм закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.

Такий висновок Верховного суду України узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Булвес проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини в рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобовязань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, зобовязання контрагента позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

Жодних інших обставин для невизнання первинних документів ТОВ «Енергобуд-СПМ» та неврахування господарських відносин позивача з вказаними вище контрагентом за спірний період при визначенні обєкту оподаткування, у акті перевірки не наведено, аналізу господарської діяльності між позивачем та його контрагентами у цьому періоді не проведено, оцінки наданим позивачем первинним документам з точки зору відповідності їх вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не надано, у звязку з чим, колегія суддів вважає такі висновки податкового органу необґрунтованими.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено обєктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності чи недотримання принципу належної обачності при виборі контрагентів, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними та необґрунтованими, враховуючи, що висновки відповідача про нереальність (фіктивність) господарських операцій, наведені в акті, ґрунтуються лише на припущеннях та не відповідають вимогам чинного законодавства України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції про встановлення фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Перший Бізнес-Центр» за листопад 2015 року, а також з ТОВ «Юніком Групп» за грудень 2016 року і підтвердження їх належним чином складеними первинними документами.

Таким чином, позивачем не було зменшено відємне значення ПДВ у розмірі 1247 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Перший Бізнес-Центр» за листопад 2015 року, а також у розмірі 308710 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Юніком Групп» за грудень 2016 року, а тому податкове повідомлення-рішення №1 від 26.12.2017 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю Енергобуд - СПМ зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 444756,00 грн., в частині грошового зобовязання в розмірі 309957 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядається, оскільки апеляційним судом в цій частині не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Проте, колегія суддів вважає що резолютивна частина рішення належить зміні з огляду на те, що судом першої інстанції помилково не зазначено, що повідомлення-рішення №1 від 26.12.2017 року визнається противправним та скасовується в частині грошового зобовязання в розмірі 309957 грн., а відтак рішення суду першої інстанції в цій частині належить змінити.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково порушив в цій частині норми процесуального права, що призвело до частково неправильного її вирішення, у звязку з чим рішення суду належить змінити.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року у справі №П/811/277/18 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року у справі №П/811/277/18 змінити.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції «Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 26.12.2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Енергобуд - СПМ» зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість, в частині такого зобовязання у розмірі 309957 грн.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак