Справа № 820/6483/17
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6483/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Гуцала М.І.

суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2018, суддя Тітов О.М., (повний текст складено 13.02.18) по справі № 820/6483/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Київської обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами про скасування прийнятого ДПІ у Московському районі м. Харкова податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 29.10.2015 про визначення йому податкового зобов'язання зі сплати податку на додану вартість на загальну суму 10058,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про відсутість у відповідача законних підстав для винесення оскарженого податкового повідомлення рішення, оскільки податковим органом не було з'ясовано всі обставини щодо сплати ним податків.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків акту перевірки, з якими погодився суд, фактичним обставинам сплати ним податкових зобовязань. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, надавши до суду письмові пояснення з відповідним документальним підтвердженням своїх доводів.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує про законність та обгрунтованість прийнятого рішення, яке просить залишити без змін. Зазначену позицію в судовому засіданні підтримав представник відповідача, який теж надав до суду апеляційної інстанції письмові пояснення з документальним підтвердженням існування податкового боргу. Зокрема, представник податкового органу наполягала на тому, що податковий борг виник у позивача 01.07.2010, а тому всі його кошти були зараховані на погашення податкових зобовязань за черговістю їх виникнення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані під час слухання та наявні в матеріалах справи докази, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

В ході судового розгляду було встановлено, що за результатами проведеної 13.10.2015 фахівцем ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області камеральної перевірки своєчасності сплати суми узгодженого податкового зобов'язання по податку на додану вартість фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) за березень -липень 2012 року та січень- травень 2013 року був складений акт №893/20- 34-17-01/НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 25 27).

Згідно висновків акту перевірки позивачем було несвоєчасно сплачені податкові зобов'язання з податку на додану вартість, задекларовані в податкових деклараціях з податку на додану вартість за березень, квітень, травень, червень, липень 2012 року та січень, лютий, березень, квітень, травень 2013 року, що є порушенням вимог п.57.1 ст. 57 ПКУ.

Зокрема:

за березень 2012 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 10 044 грн., терміном сплати 30.04.2012, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 27.12.2012 на суму 3 814 грн із затримкою на 241 календарний день, від 30.11.2012 на суму 13 2090 грн. із затримкою на 214 календарних дня, від 28.01.2013 на суму 2 055 грн. із затримкою на 271 календарний день, від 01.03.2013 на суму 5 326 грн. із затримкою на 303 календарних дня;

за квітень 2012 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 11 180 грн., терміном сплати 30.05.2012, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 01.03.2013 на суму 5 326 грн. із затримкою на 275 календарних днів, від 27.03.2013 на суму 2 432 грн. із затримкою на 301 календарний день, від 26.04.2013 на суму 1 686 грн. із затримкою на 331 календарний день, від 23.05.2013р. на суму 3 505,00 грн. із затримкою на 358 календарних днів, від 21.06.2013 на суму 3 440 грн. із затримкою на 387 календарних днів;

за травень 2012 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 4 897,00 грн., терміном сплати 30.06.2012, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 21.06.2013 на суму З 440 грн. із затримкою на 355 календарних днів, від 28.08.2013 на суму 6 818 грн. із затримкою на 423 календарних дня;

за червень 2012 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 9 465 грн., терміном сплати 30.07.2012, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 28.08.2013 на суму 6 818 грн. із затримкою на 394 календарних дня, від 30.09.2013 на суму 4 366 грн. із затримкою на 427 календарних дня, від 28.10.2013 на суму 2 254 грн. із затримкою на 455 календарних дня;

за липень 2012 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 11 094 грн., терміном сплати 30.08.2012, сплачено до бюджету 28.08.2013 на суму 2 254 грн. із затримкою на 424 календарних дня;

за січень 2013 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 5 326 грн., терміном сплати 02.03.2013, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 28.11.2013 на суму 3 483 грн із затримкою на 270 календарних дня, від 27.12.2013 на суму 988 грн. із затримкою на 299 календарних днів, від 30.01.2014 на суму 940 грн. із затримкою на 333 календарних дня; від 28.02.2014 на суму 80 грн. із затримкою на 362 календарних дня, від 28.03.2014 на суму 333 грн. із затримкою на 390 календарних днів, від 30.04.2014 на суму 170 грн. із затримкою на 423 календарних дня; від 29.05.2014 на суму 337 грн. із затримкою на 452 календарних дня, від 01.07.2014 на суму 292 грн. із затримкою на 485 календарних днів, від 25.07.2014 на суму 350 грн. із затримкою на 509 календарних днів; від 27.08.2014 на суму 237 грн. із затримкою на 542 календарних дня;

за лютий 2013 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ, яке підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, у загальному розмірі 2 432 грн., терміном сплати 30.03.2013, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 29.09.2014 на суму 1 500 грн. із затримкою на 547 календарних днів; від 30.10.2014 на суму 498 грн. із затримкою на 578 календарних днів; від 19.11.2014 на суму 6 664 грн. із затримкою на 598 календарних днів;

за березень 2013 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 1 686 грн., терміном сплати 30.04.2013, сплачено до бюджету 19.11.2014 із затримкою на 562 календарних дня;

за квітень 2013 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 3505 грн., терміном сплати 30.05.2013 сплачено до бюджету платіжним дорученням від 19.11.2014 із затримкою на 538 календарних днів;

за травень 2013 року, в якій визначено податкове зобов'язання з ПДВ 3 440 грн., терміном сплати 30.06.2013, сплачено до бюджету платіжними дорученнями від 19.11.2014 на суму 6 664 грн. із затримкою на 507 календарних днів, від 30.12.2014 на суму 689 грн. із затримкою на 548 календарних днів, від 29.01.2015 на суму 345 грн. із затримкою на 578 календарних днів.

29.10.2015р. ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було прийнято податкове повідомлення -рішення № НОМЕР_1 про застосування до ФО-П ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у загальному розмірі 10 058,52 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем несвоєчасно сплачені податкові зобов'язання з податку на додану вартість, визначені в податкових деклараціях з податку на додану вартість за березень - липень 2012 року, січень -травень 2013 року, а тому, відповідно до вимог статті 126 Податкового кодексу України, до позивача було правомірно застосовано штрафну фінансову санкцію у розмірі 20% відсотків погашеної суми податкового боргу, що складає 10058,52 грн. При цьому суд, на підтвердження своїх висновків, спирався на дані інтегрованої картки платника податків за 2012 - 2017 роки.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про обгрунтованість застосованої по позивача штрафної фінансової санкції, зважаючи на фактичні обставини здійснення позивачем розрахунків по сплаті податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилом пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо латник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Разом з тим, нормами Бюджетного кодексу України, а саме, частиною першою статті 43 та частиною п'ятою 5 статті 45, передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Крім цього, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16.06.2015 у справі 21-377а15, а також Верховного Суду від 12.06.2018 року справа №826/1/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2008 р. між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Базис» (далі - відповідач, Банк) укладено договір банківського рахунку №10712. (далі - Договір) (а.с. 83-86 т. 2).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Банк відкрив позивачу поточний рахунок в українській гривні N20030, відповідно до Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої постановою Правління національного банку України № 492 від 12.11.2003 для здійснення його розрахунково-касового обслуговування.

У підпункті 2.1.1 пункту 2.1 Договору зазначено, що Банк має право використовувати кошти позивача, які зберігаються на рахунку, гарантуючи їх наявність і проведення операцій відповідно до діючого законодавства та нормативних актів НБУ.

Разом з тим, постановою Правління Національного Банку України від 20.04.2012 №168, у зв'язку з загрозою платоспроможності у Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний комерційний банк «Базис» була призначена тимчасова адміністрація строком на шість місяців з 23.04.2012 до 23.10.2012 та з метою створення сприятливих умов для відновлення фінансового стану введено мораторій на задоволення вимог кредиторів на три місяці з 23.04.2012 по 23.07.2012

Постановою Правління Національного банку України №357 від 23.08.2012 «Про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис» з 28.08.2012 відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис», припинено повноваження тимчасового адміністратора, правління (ради директорів), ради і загальних зборів ПАТ «АКБ «Базис»; призначено ліквідатора ПАТ «АКБ «Базис».

Відповідно постанови №357 від 23.08.2012, Управління Національного банку України в Харківській області із дня отримання цієї постанови мав вжити заходів щодо припинення проведення ПАТ «АКБ «Базис» активних операцій за його кореспондентськими рахунками, відкритими в Національному банку України, а також виключення банку та його філії з числа учасників Системи електронних платежів Національного банку України. Залишки коштів із кореспондентських рахунків перерахувати на накопичувальний рахунок цього банку; тимчасовому адміністратору ПАТ «АКБ «Базис» у триденний строк з дня відкликання банківської ліцензії забезпечити передавання ліквідатору бухгалтерської та іншої документації, у том числі особистих справ працівників банку, печаток і штампів, ключів, матеріальних та інших цінностей, архіву, баз даних, кодів (паролів) доступу до комп'ютерів, внутрішніх приміщень, у яких обробляються електронні документи, використовуються та зберігаються засоби захисту інформації цього банку; ліквідатору ПАТ «АКБ «Базис» протягом трьох днів після призначення за рахунок коштів ПАТ «АКБ «Базис» опублікувати в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» повідомлення про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації ПАТ «АКБ «Базис», уключаючи інформацію щодо права кредиторів заявити про свої вимоги до цього банку, та не пізніше наступного робочого дня після опублікування повідомлення надіслати державному реєстратору засвідчену належним чином копію цієї постанови та документ, що підтверджує внесення плати за публікацію вищезазначеного повідомлення; протягом десяти робочих днів ужити заходів щодо перерахування коштів ПАТ «АКБ «Базис» з його кореспондентських рахунків на накопичувальний рахунок, закрити прямі кореспондентські рахунки, заблокувати всі засоби зв'язку з банками-кореспондентами з метою запобігання незаконному відпливу коштів в іноземній валюті та повернути Управлінню Національного банку України в Харківській області оригінали реєстраційних номерів, виданих Національним банком України за встановленою формою ( п.п. 5,10.11.4, 11.6).

Саме в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів банку позивач направляв до банківської установи платіжні доручення на сплату податкового зобовязання з податку на додану вартість: від 24.04.2012 за березень 2012 року у сумі 10044 грн. (а.с. 113 т. 2), та платіжне доручення від 03.05.2012 на суму 6112 грн., на що отримав повідомлення про невиконання розрахункового документа (а.с. 98, 112 т. 2).

На лист позивача від 23.05.2012 щодо невиконання банком зобовязань з переказу коштів, які були в достатньому обсязі на рахунку позивача, ПАТ «АКБ «Базис» листом від 23.05.2012 №16-13/1876 (а.с. 111 т. 2) повідомило про взяття на облік платіжного документу та його виконання після закінчення дії мораторію.

В подальшому позивач неодноразово звертався до банку із заявами від 21.09.2012 та від 19.10.2012, у яких вимагав негайно перерахувати гроші у сумі 27 508,13 грн. на його рахунок, відкритий в АТ «Райффайзен банк ОСОБА_2», на що отримав відповідь листом вих. № 09-71/5674 від 23.10.2012, в якому зазначено про введення ліквідаційної процедури та що заявлена кредиторська вимога до ПАТ «АКБ «Базис» у загальній сумі 27 508,13 грн. прийнята до виконання; акцептування вимоги до ПАТ «АКБ «Базис» у загальній сумі 27 508,13 грн. проведено 21.09.2012; кредиторську вимогу до ПАТ «АКБ «Базис» за договором на розрахункове-касове обслуговування у загальній сумі 27 508,13 грн. буде віднесено відповідно до статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» до сьомої черги задоволення вимог кредиторів (а.с. 130-131 т. 2).

Відповідні обставини взаємовідносин між позивачем та банківською установою встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2013 у справі №5023/5423/12, а тому звільненні від доказування, згідно вимог ст. 78 КАС України.

Таким чином, підтвердженні обставини вчинення позивачем дій, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету шляхом направлення до банківської станови платіжного доручення про перерахування наявних у нього коштів в рахунок сплати податку на додану вартість, свідчать про відсутність підстав для застосування до такого платника податків негативних наслідків у вигляді штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобовязань.

Доводи податкового органу про існування податкового боргу з 01.07.2010 року, з посиланням на дані інтегрованої картки, спростовуються наданими позивачем судовими рішеннями, якими були скасовані здійснені контролюючим органом донарахування податкових зобовязань з податку на додану вартість.

Так, відповідач посилається на наявність податкової вимоги від 05.07.2010 року, якою було визначено позивачу податкове зобовязання з податку на додану вартість: основний платіж 52819,89 грн., штрафні санкції 14867 грн., пеня 0,10 грн. Проте, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013, у справі № 2а-14148/12/2070 було скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 14.06.2010 № /0, яке слугувало підставою для винесення податкової вимоги від 05.07.2010. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.11.2013 було відмовлено у відкриття касаційного провадження на вищезазначені судові рішення.

Крім того, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2012, у справі № 2а-4586/12/2070 були скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 22.03.2012 № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 від 06.03.2012, № НОМЕР_5 від 22.03.2012 , які визначали податковий борг позивача. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.09.2014 вищезазначені судові рішення були залишені без змін, касаційна скарга податкового органу залишена без задоволення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2013, у справі № 14147/12/2070 були скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 20.08.2012 № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7, від 03.10.2012 № НОМЕР_8, якими було здійснено додаткове податкове навантаження на позивача. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.07.2015 вищезазначені судові рішення були залишені без змін, а касаційна скарга податкового органу залишена без задоволення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2012 у справі № 2-а-10007/12/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2013, були скасоване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 22.05.2012 № НОМЕР_9, яким теж було покладено на позивача додаткове податкове навантаження з податку на додану вартість. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.07.2015 вищезазначені судові рішення були залишені без змін, а касаційна скарга податкового органу залишена без задоволення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2012 у справі № 2а-9565/12/2070, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2012, були скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 17.05.2012 № НОМЕР_10, від 07.06.2012 № НОМЕР_11, від 07.07.2012 № НОМЕР_12, від 13.07.2012 № НОМЕР_13, від 06.08.2012 № НОМЕР_14, які теж визначали додаткове податкове навантаження з податку на додану вартість. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.02.2013 у відкриття касаційного провадження було відмовлено.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2013 у справі № 820/267/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2013, були скасоване податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова від 20.12.2012 № НОМЕР_15, яким теж було покладено на позивача додаткове податкове навантаження з податку на додану вартість. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2014 вищезазначені судові рішення були залишені без змін, а касаційна скарга податкового органу залишена без задоволення.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2013 у справі № 820/5842/13-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2013, було відмовлено у задоволенні подання ДПІ у Московському районі м. Харкова про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна позивача.

Намагання податкового органу стягнути з позивача податкові зобовязання з податку на додану вартість за рахунок активів не були реалізовані, оскільки постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2013 у справі № 2а-8367/10/2070, залишеною буз змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2013, у задоволенні відповідного позову було відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.11.2013 у відкриття касаційного провадження було відмовлено.

В своїх додаткових поясненнях від 17.07.2018 представник відповідача вказує, що обставини оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень від 14.06.2010 лише у грудні 2012 року (справа №2а-14148/12/2070) зумовили визначення сум донарахованих податкових зобовязань з податку на додану вартість в якості податкового боргу, внаслідок чого суми сплачених податків зараховувалися в порядку черговості виникнення боргових зобовязань. Тобто, представником відповідача було визнано, що спірні суми застосованих штрафних санкцій за несплату узгоджених сум податкового зобовязання з податку на додану вартість були зумовлені відсутністю внесення змін до інтегрованої картки платника податку на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2013, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2013, у справі № 2а-14148/12/2070. Відповідно, такі доводи апеляційної скарги визнаються колегією суддів необгрунтованими, оскільки нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобовязань не може бути зумовлене виключно часом оскарження підстав здійсненого податковим донарахування таких податкових зобовязань.

Отже, зважаючи на фактичні обставини скасування податкових донарахувань у контролюючого органу були відсутні достатні підстави для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення. При цьому враховується правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові від 06.02.2018 у справі 826/15139/16, згідно якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, вирішувати питання, які належать до його компетенції, усувати необгрунтованість оскаржуваного рішення в ході судового розгляду.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги щодо відсутності у податкового органу підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобовязань з податку на додану вартість, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також зумовлює, з огляду на вимоги п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, задоволення вимог скарги про скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 322, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2018 по справі № 820/6483/17 скасувати.

Прийняти нове судове рішення про задоволення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Московському районі м. Харкова № НОМЕР_1 від 29.10.2015.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, з врахуванням вимог передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 27.07.2018.