Справа № 753/23473/17
Суддя: Даниленко В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/89/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді Даниленко В. В.

при секретарі: Пасько І.В.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представника відповідача Курганської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 31.01.2017р. року звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд визнати: протиправними рішення відповідача від 25.01.2017р. № 1558/14/П-139 про відмову перерахунку та виплати пенсії у зв'язку підвищенням розміру місячної заробітної плати за відповідною посадою; зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року №1789-ХІІ та чинної на час призначення пенсії станом на дату призначення пенсії - 28.03.2003 року, в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 01.07.2016 року за № 18-1038зп без обмеження її максимального розміру та провести перерахунок починаючи з 01.01.2016 року.

23 травня 2018 р. через канцелярію суду надійшло клопотання від позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ) у розмірі 90 % від суми заробітної плати. Встановлений розмір пенсії позивача становить 12223,81 грн.

24 січня 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи з розміру заробітної плати зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-1038 зп від 01 липня 2016 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25 січня 2017 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з вищезазначеними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року № 753/1989/17 було закрито провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 листопада року, ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 жовтня 2017 року - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон № 1789-ХІІ), Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі по тексту -Закон № 3668-VI).

Згідно із ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 12, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені Законом № 3668-VІ зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є ч.ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01 березня 2016 року та від 25 травня 2016 року у справах №№ 161/20170/14-а, 164/1904/14-ц.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 3668-VI передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, було регламентовано його право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

При цьому, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі в органах прокуратури. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що їх служба пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей, а тому це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).

Крім того, слід враховувати, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи застосуванню підлягає редакція статті Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13.

Згідно з п. 42 Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-УІІІ внесено зміни до частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру», які набули чинності з 25.04.2015 та оновлена редакція цієї норми передбачала, що «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Суд звертає увагу на те, що згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 213-VIII від 02.03.2015 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (1991 року), які змін у зв'язку із прийняттям Закону №213-УІІІ від 02.03.2015 не зазнали.

Положення ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (2014 року) закріплюють право пенсіонера на здійснення перерахунку пенсії та юридичні підстави для відмови у застосуванні цієї норми відсутні.

Неможливість здійснення перерахунку призначеної Позивачу пенсії через відсутність відповідної постанови не можуть бути враховані.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Крім того, у рішеннях Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 КСУ наголошено на тому, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що станом на момент призначення позивачу пенсії, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» діяла в редакції, чинній до вступу в силу Закону від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», яким були внесені зміни, зокрема до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо порядку обчислення пенсії.

Відповідно до правової позиції, яка зазначена в постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справах № 21-348а13 та № 21-420а13, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії відповідно до правових положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України №18-1038зп від 01 липня 2016 року, а тому відмова пенсійного органу в здійсненні зазначеного перерахунку, є протиправною та порушує законні права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вище зазначеного суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу є протиправними, а позовні вимоги щодо перерахунку та виплати різниці в пенсії, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Проте, в даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій та не надано обґрунтованих доводів відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії відповідно до норм чинного законодавства.

Отже, суд приходить до висновку, що інші доводи представника відповідача про те, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015, зокрема скасовані норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, призначались, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не заслуговують на увагу, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження , а тому судом до уваги не приймаються, оскільки зазначена правова норма підлягає застосуванню лише щодо призначення нових пенсій, а не їх перерахунку.

Керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 77, 78, 181, ч.7, 241, 242 ч. 1-4, 243 ч.3, 244, 246, 247, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.01.2017 року № 1558 /14/П-139 про відмову ОСОБА_2 в перерахунку та виплати пенсії у зв'язку з підвищенням розміру місячної заробітної плати за відповідною посадою;

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 02055) пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року №1789-ХІІ та чинної на час призначення пенсії станом на дату призначення пенсії - 28.03.2003 року, в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 01.07.2016 року за № 18-1038зп без обмеження її максимального розміру та провести перерахунок починаючи з 31.07.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Даниленко В. В.