Справа № 825/1735/18
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1735/18 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про: зобов'язання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року № 355 та з урахуванням довідок від 15 листопада 2012 року та 28 грудня 2012 року, починаючи з 15 листопада 2012 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та здійсненими порушеннями норм процесуального права. Апелянт зазначає, що при здійсненні розрахунку його пенсії відповідачем протиправно не враховано вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального чи процесуального права.

У відповідності до ч. 1 - ч. 2 ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_3 в серпні 2001 року був звільнений зі служби за вислугою років та станом здоров'я з органів державної податкової адміністрації, де проходив службу у податковій міліції.

До виїзду за кордон, за місцем його проживання, йому була призначена пенсія, яку він отримував до лютого 2002 року.

Починаючи з 10 травня 2011 року виплата пенсії позивачу була поновлена.

У зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року № 355, вважаючи, що він має право на підвищення та на перерахунок пенсії ОСОБА_3 звернувся до Головного Управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області із заявою про надання інформації та копій документів на підставі яких йому повинен проводитися перерахунок пенсії.

У відповідь на його запити, Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області було надано письмові відповіді та копії відповідних довідок.

Виходячи з отриманої інформації, ОСОБА_3 16 лютого 2018 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 15 листопада 2012 року та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 28 грудня 2012 року та виплатити різницю з 15 листопада 2012 року.

Однак, листом від 26 березня 2018 року №2030/03/Б-12 відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку. При цьому, зазначив, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року № 355, позивачу було проведено перерахунок пенсії та збільшено її розмір 20 жовтня 2012 року на 23 %, а саме на - 82 грн. 29 коп., з 01 січня 2013 року на - 125 грн. 23 коп.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України №355 не приймалося жодних рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, а довідки надані на виконання цієї постанови не можуть бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки видані з метою встановлення граничних розмірів надбавок, а не з метою відображення фактичної зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, однак, зазначає, що судом першої інстанції здійснено порушення вимог процесуального законодавства в частині не застосування вимог ст. 123 КАС України стосовно наслідків пропуску позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 15 листопада 2012 року по 10 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 122 КАС України від 03 жовтня 2017 року, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Ч. 3 ст. 123 КАС України, передбачає, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При застосуванні наслідків, передбачених наведеною нормою визначенню підлягає початок перебігу строку звернення до суду, тобто день, з якого особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, і відповідно з якого слід обчислювати строк звернення до суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що з вимог чинного законодавства випливає, що право позивача не повинно бути пасивним, оскільки останній не був позбавлений можливості з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року № 355, яка була оприлюднена належним чином, дізнатись порядок і підстави нарахування йому пенсії. Крім того, пенсія є періодичним платежем, який виплачується позивачу щомісячно. У зв'язку з цим, колегія суддів зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами за період з 15 листопада 2012 року по 10 жовтня 2017 року.

У поданому до суду адміністративному позові позивач просив суд поновити строк звернення до суду, однак не зазначив жодної з обставин, які б могли бути визнані судом як поважні підстави пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

На вказані вище обставини суд першої інстанції не звернув уваги та не розглянув клопотання позивача, ні під час відкриття провадження по справі, а ні під час розгляду справи по суті, що свідчить про необхідність скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за період з 15 листопада 2012 року по 10 жовтня 2017 року та прийняття в цій частині нового рішення про залишення адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії за період заявлених позовних вимог з 15 листопада 2012 року по 10 жовтня 2017 року - без розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, колегія суддів вважає правомірним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 2 КАС України, наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені ч. 2 ст. 51 цього Закону.

Як убачається з наведеної норми права, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

За правилами пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, перерахунок раніше призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою № 355 з 01 липня 2012 року установлено підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у розмірі 11 % пенсій, обчислених відповідно до ст. ст. 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, збільшивши його з 01 вересня 2012 року до 23 % та з 01 січня 2013 року - до 35 %.

Проаналізувавши зміст постанови № 355, колегія суддів вважає, що зазначеною постановою Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 17 березня 2015 року та 21 квітня 2015 року, 03 листопада 2015 року (№№ 21-641а14, 21-145а15, 756/2786/14-а відповідно).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, з відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26 березня 2018 року № 2030/03/Б-12 вбачається, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 23 квітня 2012 року № 355 позивачу було проведено перерахунок пенсії та збільшено її розмір 20 жовтня 2012 року на 23 %, а саме на - 82 грн. 29 коп., з 01 січня 2013 року на - 125 грн. 23 коп.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для перерахунку пенсії ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому у задоволенні позову ОСОБА_3 за період з 11 жовтня 2017 року належить відмовити.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги у вищезазначеній частині - відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його частково скасувати та прийняти нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, ст. ст. 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії за період з 15 листопада 2012 року по 10 жовтня 2017 року.

У скасованій частині прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії за період з 15 листопада 2012 року по 10 жовтня 2017 року - залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2018 року.