Справа № 804/199/3205/18-ц
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2018 року Справа № 804/199/3205/18-ц
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -
15 травня 2018 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- встановити факт належності трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої на ім'я («ОСОБА_2» виправлено на «ОСОБА_2») ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1);
- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_2 період навчання в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 року по 12.07.1975 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з часу звернення за її призначенням, тобто з 06 листопада 2017 року.
В обґрунтування позову позивачка вказала, що вона звернулась до відповідача для призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку, проте їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з недостатністю страхового стажу через не зарахування періоду навчання в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 року по 01.08.1975 року. Також, обґрунтовуючи свою відмову, відповідач послався на наявність виправлень в трудовій книжці у прізвищі особи, яка звернулась за призначенням пенсії з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».
Таку відмову позивачка вважає протиправною, оскільки час навчання у професійно-технічному навчальному закладі у відповідності до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» зараховується до трудового стажу.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.05.2018 р. позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання неправомірною відмови, зобов'язання вчинити певні дії передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою від 19.07.2018 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом закрито провадження в адміністративній справі в частині вимог про встановлення факту належності трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої на ім'я («ОСОБА_2» виправлено на «ОСОБА_2») ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1).
Відповідно до пункту 2 частини 1, частини 2, частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
06.07.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти позову, вказавши, що за результатами звернення ОСОБА_2 їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком з огляду на те, що у трудовій книжці від 31.07.1975 р. містяться виправлення в прізвищі з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». Також на підставі наданих позивачем для призначення пенсії за віком документів, можливо врахувати трудовий стаж лише 14 років 3 місяці та 20 днів. До страхового стажу позивачки неможливо врахувати період навчання в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р., оскільки за даними архівного управління Запорізької міської ради від 18.12.2017 №03-07/682 та виконавчого комітету Запорізької міської ради від 06.12.2017 №4627/02/33 факт навчання ОСОБА_2 в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату не підтверджується.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 06.11.2017 р. ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 05.02.2018 р. № 1/03.8/15 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовило позивачці у призначені пенсії за віком, посилаючись на те, що не можливо врахувати до її страхового стажу період навчання в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 по 01.08.1975, так як за даними архівного управління Запорізької міської ради від 18.12.2017 р. №03-07/682 та виконавчого комітету Запорізької міської ради від 06.12.2017 р. №4627/02/33 факт навчання ОСОБА_2 в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату у вказаний період не підтверджується. Також вказано про те, що у трудовій книжці від 31.07.1975 р. містяться виправлення в прізвищі з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».
Вважаючи відмову відповідача в призначенні пенсії протиправною, ОСОБА_2 звернулась до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообов'язковим соціальним страхуванням.
Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII.
Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України (стаття 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі (п.п. а, д ч.1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).
У відповідності до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Щодо посилання відповідача на неможливість врахування періоду навчання ОСОБА_2 у ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 по 01.08.1975, суд зазначає.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України (далі -КЗпП України) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно норми ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, інші документи, застосовуються для встановлення трудового стажу лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Судом встановлено, що у позивача в наявності трудова книжка серії НОМЕР_2 від 31.06.1975 р., яка надавалась відповідачу разом із заявою про призначення пенсії.
Так у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 31.06.1975 р. ОСОБА_2 (ОСОБА_2.) запис під №1 міститься відомості про навчання в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р., як підставу внесення запису вказано наказ від 14.07.1975 №116.
Посилання відповідача на невідповідність вказаного запису вимогам п. 2.16 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 суд знаходить необґрунтованим, так як на момент заповнення належної позивачці трудової книжки серії НОМЕР_2 чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі- Інструкція №162).
Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 було передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.
Згідно п.п. 2.17. п.2 Інструкції №162 в трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступні записи, зокрема, про час навчання в професійно-технічних та інших закладах, на курсах і в школах з підвищення кваліфікації, по перекваліфікації та підготовці кадрів.
Отже, з наведених положень видно, що відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів про навчання, є підприємство - роботодавець.
Дослідивши надану позивачем копію трудової книжки серії НОМЕР_2, суд встановив, що запис про навчання у ПТУ Запорізького м'ясокомбінату у період з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р. під порядковим номером «1» внесено на підставі наказу від 14.07.1975 №116.
Посилання відповідача на відсутність інформації про наказ, яким позивача було зараховано до навчального закладу, є розширеним трактуванням положень законодавства про порядок ведення та заповнення трудових книжок з огляду на те, що відомості про навчання позивача в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р. зроблено одним записом під одним порядковим номером - номером «1», що відповідає вимогам п. 2.17. п.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162.
За наведених обставин трудовий стаж позивача в період навчання з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р. в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату підтверджується належним чином оформленою трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 31.06.1975 р., яка містить усі необхідні записи, що мало бути враховано відповідачем при прийнятті рішення про призначення пенсії ОСОБА_2.
Суд відхиляє посилання відповідача на архівну довідку архівного управління Запорізької міської ради від 18.12.2017 №03-07/682 та лист виконавчого комітету Запорізької міської ради від 06.12.2017 №4627/02/33, згідно з якими факт навчання ОСОБА_2 в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату не підтверджується, так як під час дослідження змісту архівної довідки від 18.12.2017 №03-07/682, суд встановив, що відповідачем подано запит щодо відомостей про навчання в Професійно-технічному училищі Запорізького м'ясокомбінату особи з прізвищем ОСОБА_4, в той час як позивач до зміни прізвища на ОСОБА_2, мала прізвище ОСОБА_3.
Окрім того, суд зазначає, що в будь-якому випадку незбереження первинних документів та відсутність відповідних записів у трудовій книжці не може слугувати підставою для обмеження пенсійних прав особи.
Стосовно посилання відповідача на наявність виправлень у трудовій книжці від 31.07.1975 р., а саме у прізвищі «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», суд зазначає таке.
Відповідно до п. 2.13. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім'я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім'я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім'я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Дослідивши копію трудової книжки серії НОМЕР_2 суд встановив, що на внутрішньому боці обкладинки трудової книжки міститься запис про зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про шлюб серії І-ФН №394775.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що реалізація соціальних прав позивача, зокрема, на призначення та отримання пенсії, не може залежати від дій колишнього роботодавця, що виразилась у неналежному заповненні трудової книжки.
Враховуючи наведене, суд вважає, що це не може бути підставою для відмови позивачу для врахування трудового стажу з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р. для призначення пенсії, оскільки внесення записів до трудової книжки не здійснювалось позивачем.
До того ж, належність трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 відповідач під сумнів не ставить.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком у зв'язку з незарахуванням періоду навчання у ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 р. по 01.08.1975 р., оформлене листом від 05.02.2018 р. №1/03.8/15 не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством, але не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139, 194, 205, 241, 242-246, 250, 255, 295, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 49000, і.н. НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком, викладену в листі від 05.02.2018 р. №1/03.8/15.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_2 період навчання в ПТУ Запорізького м'ясокомбінату з 01.09.1974 року по 12.07.1975 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з часу звернення за її призначенням, тобто з 06 листопада 2017 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 19 липня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник