Справа № 826/7632/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

26 липня 2018 року №826/7632/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №1 міста Києва

до товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна»

про стягнення заборгованості у розмірі 44 197, 00 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 міста Києва, в інтересах держави, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна», у якій просить суд стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у розмірі 44 197, 00 грн., що еквівалентно 1 344, 60 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку - 19.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що управлінням Укртрансбезпеки у Миколаївській області нараховано плату за проїзд великовагових або/та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 1 344, 60 євро у зв'язку з виявленням акту перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого компетентним уповноваженим органом, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі №826/7632/18 та запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він не є автомобільним перевізником в розумінні статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснював вантажних перевезень, натомість автомобіль, щодо якого було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, було передано в користування товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», а тому підстав для стягнення заборгованості саме з позивача - немає.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі, наявності відзиву на позов та інформації щодо відсутності відповіді на відзив.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п'ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Інспекторами управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області на підставі направлення на перевірку від 15.12.2017 №010479 було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель Actros 4141, номерний знак НОМЕР_1.

За результатами вказаного контролю зафіксовано порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу(відсів, маршрут - с. Митія - с. Горохівка, 166 км) із перевищенням вагових обмежень. Так, при нормативно допустимому осьовому навантаженні 16; 16, фактичне навантаження даного автомобіля становило - 14; 25,65. При цьому, перевезення здійснювалось без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

За результатами контролю, управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області складено акт від 19.12.2017 №033417 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Також складено акт від 19.12.2017 №0004041 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку від 19.12.2017 №0012704 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

На підставі зазначених документів, управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області нараховано товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» плату за проїзд на загальну суму 1 344, 60 євро (розрахунок від 19.12.2017 №364).

За посиланням позивача, листом від 22.12.2017, управлінням Укртрансбезпеки в Миколаївській області повідомило відповідача про застосування плати в розмірі 1 344, 60 євро та направило на адресу відповідача копію розрахунку від 19.12.2017 №364, копію акту від 19.12.2017 №0004041 та копію довідки від 19.12.2017 №0012704.

Згідно з наданою позивачем роздруківки з мережі інтернет, офіційний курс, встановлений Національним банком України на день проведення розрахунку гривні до євро складав 100 євро - 3 287, 6952 грн. Отже, загальний розмір плати за проїзд, нарахованої відповідачу становить 44 197, 00 грн.

Проте, визначена контролюючим органом сума платежу відповідно до зазначеного розрахунку відповідачем у добровільному порядку не сплачена. У зв'язку із зазначеним перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №1 міста Києва, в інтересах держави звернувся до суду із даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Процедуру здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (надалі - Порядок №1567).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2011 № 30, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

У відповідності до Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 №1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з абзацом 18 статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з пунктом 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Згідно пунктом 31-1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Пунктом 26 Порядку №879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.12.2017 посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Миколаївській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу виданого уповноваженим контролюючим органом, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Так, зокрема, управлінням Уктрансбезпеки у Миколаївській області виявлено порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: надання послуг із перевезення вантажу(відсів, маршрут - с. Митія - с. Горохівка, 166 км) із перевищенням вагових обмежень. Так, при нормативно допустимому осьовому навантаженні 16; 16, фактичне навантаження даного автомобіля становило - 14; 25,65. При цьому, перевезення здійснювалось без оформлення дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України.

За твердженням позивача, відповідача було повідомлено про застосування плати в розмірі 1 344, 60 євро та направлено на адресу останнього копію розрахунку від 19.12.2017 №364, копію акту від 19.12.2017 №0004041 та копію довідки від 19.12.2017 №0012704.

Проте суд, звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів надсилання на адресу товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» зазначених позивачем повідомлень. Так, матеріали справи не містять ані копії чеку з пошти щодо направлення конверту, ані копії самого поштового відправлення чи опису вкладення.

З огляду на вказане, суд критично ставиться до посилань позивача, що товариство з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» було належним чином повідомлено про застосування штрафу.

Разом з тим, як вбачається з відзиву на позовну заяву, відвідач наголошує, що він не є автомобільним перевізником в розумінні статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та не здійснював вантажних перевезень, натомість автомобіль, щодо якого було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, було передано в користування товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17», а згідно з чинним законодавством, плата за проїзд великоваговим транспортом автомобільними дорогами України повинна стягуватись саме з перевізника.

Так, згідно з частиною третьою Порядку №879, дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

При цьому, відповідно до статті першої Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як вбачається з матеріалів справи, видами діяльності відповідача за КВЕД є: фінансовий лізинг (основний вид діяльності), надання інших фінансових послуг, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, консультування з питань комерційної діяльності й керування.

До відзиву на позовну заяву відповідачем додану копію договору фінансового лізингу від 03.08.2016 №UA92-L-16-19, відповідно до якого лізингодавець (товариство з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна») зобов'язується придбати у покупця у власність предмет лізингу, зазначений у додатку №1 до договору та надати його лізингоодержувачу (товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17») в тимчасове володіння на 36 місяців.

Видатковою накладною від 05.08.2016 №56 та актом прийому-передачі обладнання від 05.08.2016 №56 підтверджується факт передачі відповідачем автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель Actros 4141, номерний знак НОМЕР_1 на підставі договору від 03.08.2016 №UA92-L-16-19 товариству з обмеженою відповідальністю «СПМК-17.

Крім того, в матеріалах справи наявна товарно-транспортна накладна від 19.12.2017, в графі «перевізник» якої, зазначено саме товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що перевізником у спірних правовідносинах є товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17.

При цьому, аналізуючи норми чинного законодавства, суд наголошує, що справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься саме перевізником, яким в даному випадку виступає товариство з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

При цьому, позивачем не надано суду обґрунтованих та змістовних пояснень щодо не з'ясування всіх обставин, зокрема щодо встановлення особи перевізника та перевірки документів, що засвідчують факт використання автомобіля на законних підставах, при перевірці автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель Actros 4141, номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини по справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.