Справа № 749/390/18
Суддя: Березовський О. Д.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 749/390/18
провадження № 2-а/732/31/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Городня

Городнянський районний суду Чернігівської області у складі головуючого судді Березовського О.Д., секретаря Дударенка О.А., за участі представника позивача - адвоката ОСОБА_1, відповідача Бугрима Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Бугрима Романа Юрійовича та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій інспектора поліції та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Бугрима Романа Юрійовича та до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області і просить визнати протиправними дії інспектора Городнянського ВП лейтенанта поліції Бугрима Романа Юрійовича і визнати незаконною та скасувати постанову серії НК № 249878 від 02.04.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП у розмірі 255 гривень.

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач у адміністративному позові зазначив, що 02.04.2018 року він разом з дружиною поїхав до м. Городні, оскільки у його дружини в той день в Городнянському районному суді Чернігівської області слухалася справа. Перед судовим засіданням дружині потрібно було зустрітися з працівником Центру з надання безоплатної допомоги для отримання доручення та довіреності. Разом з ними у автомобілі їхала ще одна жінка, яка попросила підвезти її до м. Городні. Він керував автомобілем ВАЗ 211340-120-20, державний номерний знак НОМЕР_1. У м. Городня він рухався по вул. Чернігівська та приблизно метрів за 15-18 від пішохідного переходу він зупинився та висадив пасажира і мав на меті рухатися далі та повернути до Городнянського районного суду Чернігівської області, але в автомобілі невідомо чому спрацював бортовий комп'ютер та проїхавши кілька метрів автомобіль «заглох». Він зробив спробу його завести, але автомобіль не реагував. Тоді вони з дружиною побачили, що з Центру надання безоплатної правової допомоги вийшов працівник, дружина вийшла з автомобіля та забрала у нього доручення і довіреність на ведения справи у суді. Коли дружина вийшла з автомобіля, а він намагався зрозуміти чому не заводиться автомобіль до нього підійшов інспектор Городнянського ВП лейтенант поліції Бугрим Роман Юрійович. Останній не представившись та не спитавши у чому справа, відразу почав вимагати водійське посвідчення, документ на автомобіль та страховку. Натомість він почав вимагати він інспектора, щоб той представився та пояснив в чому його звинувачує. Після цього інспектор сказав, що він здійснив зупинку та стоянку менше ніж за 10 метрів до пішохідного переходу. Він настоював на тому, що до пішохідного переходу більше 10 метрів та у нього не заводиться автомобіль. У них почалася словесна перепалка. Він вимагав, щоб інспектор заміряв рулеткою відстань від його автомобіля до пішохідного переходу, а інспектор весь час відмовлявся це робити, мотивуючи це тим, що він та його напарник все зняли на відео. Але ж відеозйомка не може встановити відстань між автомобілем та переходом. Інспектор поліції не здійснив вимірювання відстані, яке б доводило його вину, вимірювання відстані інспектором було зроблено «на глаз». Таким чином, твердження інспектора поліції Бугрима Р.Ю. про порушення ним правил стоянки та зупинки згідно з п. 15.9. ПДР України, є лише його суб'єктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказує на те, що інспектором Городнянського ВП Бугримом Р.Ю. грубо порушені положення КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», насамперед положення ч. 2 ст. 254, ст. 256 КУпАП, оскільки з огляду на його незгоду з порушенням протоколу складено не було, а постанова була складена того ж дня, коли нібито було скоєно правопорушення. Посилаючись на положення ст. 14-1, ч. 6 ст. 258 КУпАП, зазначає, що відеозйомка, яка велась інспектором Городнянського ВП та його напарником, не є автоматичним засобом фото- чи відеофіксації, оскільки він знаходиться у інспектора, керується ним безпосередньо або через комп'ютер.

Зазначає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно нього складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення. Він не погоджувався зі спірною постановою інспектора під час її винесення та із застосуванням адміністративного стягнення. Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення.

У ч. 1 ст. 258 КУпАП зазначений перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення, він є вичерпним і може бути змінений лише законом. Оскільки на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП, дія положень ст. 258 КУпАП не поширюється, тому винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Вважає грубим порушенням, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього було здійснено безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення. Це призвело до порушення процесуальних прав.

Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам, передбаченим ст. 283-284 КУпАП, оскільки складена не точно та з порушенням КУпАП, а саме неправильно вказано місце народження та вулиця, де він проживає, допущено помилку у моделі автомобіля, у постанові зазначено, що копію постанови надіслано рекомендованим листом, але він її отримав простим письмом, що підтверджується конвертом, допущено помилку у даті видачі йому посвідчення водія.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на те, що постанова складена з грубими порушеннями, позивач просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Ухвалою судді Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал З.О. від 20 квітня 2018 року відкрито провадження у адміністративній справі.

30 квітня 2018 року ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області задоволено заяву інспектора Городнянського ВП лейтенанта поліції Бугрима Р.Ю. та відведено суддю Шаповал З.О. від розгляду даної адміністративної справи.

04 травня 2018 року розпорядженням голови Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 у зв'язку з неможливістю автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану адміністративну справу передано на розгляд до найбільш територіально наближеного Городнянського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою від 17 травня 2018 року дану адміністративну справу прийняв до провадження суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Березовський О.Д..

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній був повідомлений належним чином, його неявка, з огляду на явку в судове засідання його представника, відповідно до положень ст. 205 КАС України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 58 ).

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1, яка представляє інтереси позивача на підставі відповідного ордеру від 31.05.2018 року серії АА № 146865, у судовому засіданні у повному обсязі підтримала заявлені позивачем позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що 02.04.2018 року вона, являючись дружиною ОСОБА_3, разом з останнім на автомобілі НОМЕР_2, під його керуванням рухалась по вул. Чернігівська у напрямку перехрестя. У автомобілі став некоректно працювати двигун і автомобіль почав смикатись, на бортовому комп'ютері автомобіля загорілись всі лампочки і він заглух. Керуючи автомобілем ОСОБА_3 прийняв вліво і зупинився. Чому останній зупинився на лівій стороні дорогим по ходу руху автомобіля, а не на правій, як то передбачено Правилами дорожнього руху, вона пояснити не може. Вона вийшла з автомобіля і потім вже бачила, що до автомобіля позивача підійшли працівники поліції. ОСОБА_3 звинуватили у зупинці автомобіля ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Позивач заперечив це та вимагав від працівників поліції перевірити відстань від пішохідного переходу до автомобіля, але замірів працівниками поліції зроблено не було. Щодо відеозапису, переглянутого у судовому засіданні, підтверджує, що на ньому зображено їхній автомобіль. Пояснити чому на автомобілі позивачем не було увімкнено аварійну сигналізацію у зв'язку з аварійною зупинкою вона не може.

Відповідач - інспектор Городнянського відділення поліції Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Бугрим Р.Ю. у судовому засіданні пред'явлений позов не визнав у повному обсязі та заперечував з приводу його задоволення. Вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно та є законною. Вказав, що 02.04.2018 року він перебував у складі групи реагування патрульної поліції разом з напарником ОСОБА_5 та здійснював патрулювання м. Городні на службовому автомобілі. Рухаючись у м. Городня по вул. Чернігівська у напрямку відділення поліції, вони помітили, що навпроти відділення Ощадбанку безпосередньо під пішохідним переходом стоїть автомобіль ВАЗ 211340-120-20. Оскільки вони поспішали, то не зупинились. Десь через 5 хвилин повертаючись назад, вони знову помітили цей же автомобіль, який стояв на тому ж самому місці, тобто на лівій стороні дороги безпосередньо під пішохідним переходом. Він прийняв рішення зупинитись і вказати водію на порушення Правил дорожнього руху. Рухаючись в бік автомобіля та не доходячи до нього десь близько 7 метрів, він побачив, що автомобіль став відкочуватись назад від пішохідного переходу збільшуючи при цьому відстань від автомобіля до пішохідного переходу. Підійшовши до автомобіля, який вже зупинився, він представився та повідомив водія, яким виявився ОСОБА_3, про порушення п. 15.9. г) Правил дорожнього руху, а саме зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу. ОСОБА_3 з цим не погодився і став вимагати заміру відстані. Він відповів, що потреби у цьому немає, оскільки позивач автомобілем вже від'їхав назад, а сам факт зупинки безпосередньо перед пішохідним переходом зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції. Позивач став йому пояснювати, що у нього зламався автомобіль, він же звернув увагу на те, що у такому випадку водій мав увімкнути аварійну сигналізацію та виставити знак аварійної зупинки, але цього зроблено не було. Вислухавши ОСОБА_3, він повідомив останньому про складення постанови та накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КупАП. Після складення постанови, він зачитав її зміст позивачу, але останній від підпису та отримання копії постанови відмовився і сказав направляти постанову йому поштою. Факт вчинення правопорушення було зафіксовано нагрудною відеокамерою його напарника ОСОБА_5 та поясненнями свідка ОСОБА_7. Відповідні письмові пояснення свідка та диск з відеозаписом було долучено до оскаржуваної постанови.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомлено, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, неявка представника відповідача відповідно до положень ст. 205 КАС України не є перешкодою для розгляду справи ( а.с. 60 ).

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, з'ясувавши позицію відповідача - інспектора поліції Бугрима Р.Ю. по суті заявлених позовних вимог та заслухавши відповідні пояснення останнього, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, в тому числі матеріали фіксації правопорушення, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Стаття 20 КАС України передбачає, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 249878 від 02.04.2018 року встановлено, що інспектор Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області лейтенант поліції Бугрим Роман Юрійович, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 02 квітня 2018 року, о 10 годині 00 хвилин, в м. Городня по вул. Чернігівська, 9, керуючи автомобілем НОМЕР_2, здійснив зупинку, а в подальшому і стоянку ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9. г) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Ураховуючи, що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП, відповідач постановив притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.. У постанові зазначено, що до неї додаються пояснення та відео і мається відмітка про надіслання позивачу копії постанови рекомендованим листом за вих. № 2268 від 02.04.2018 року ( а.с. 8, 63 ).

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначено законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оголошених в судовому засіданні пояснень опитаного 02.04.2018 року ОСОБА_7 вбачається, що 02.04.2018 року, близько 09 години 50 хвилин, він став свідком того, що у м. Городня по вул. Чернігівській біля буд. № 9 під самим пішохідним переходом стояв автомобіль ВАЗ, д.н.з. СВ6470.. ( останніх букв номерного знаку він не запам'ятав ). При цьому передня частина автомобіля знаходилась під самим краєм пішохідного переходу. Цей автомобіль весь час стояв біля пішохідного переходу без увімкненої аварійної сигналізації. Коли до автомобіля став наближатись працівник поліції, водій автомобіля відразу почав рух назад і від'їхав від пішохідного переходу ( а.с. 64 ).

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису на диску ( а.с. 65 ) встановлено, що на відеозаписі, який датовано 02.04.2018 року, час - 09 година 40 хвилин, відображено автомобіль ВАЗ 211340-120-20, який передньою частиною стоїть біля краю пішохідного переходу, позначеного відповідним дорожнім знаком та дорожньою розміткою. При цьому автомобіль стоїть на лівій стороні дороги по ходу руху транспорту в напрямку скверу «Пушки» без увімкненої аварійної сигналізації.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення : про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 ( далі - Інструкція ), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити : найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частина 1 ст. 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху ( далі - ПДР ), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 15.9. г) ПДР, на порушення якого позивачем в оскаржуваній постанові посилається інспектор поліції Бугрим Р.Ю., передбачено що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Обгрунтовуючи пред'явлений позов та вказуючи на незаконність винесення оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_3 вказує на те, що він здійснив вимушену зупинку у зв'язку з поломкою автомобіля та його автомобіль знаходився на відстані більше 10 метрів до пішохідного переходу.

Пункт 1.10. ПДР містить визначення терміну вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

При цьому п. 9.9. - 9.11. ПДР визначає алгоритм дій водія у разі вимушеної зупинки на дорозі, насамперед увімкнення аварійної світлової сигналізації та встановлення у визначених випадках знаку аварійної зупинки.

Натомість ні позивач у позовній заяві, ні його представник, яка являється дружиною ОСОБА_3 та була безпосереднім пасажиром у вказаному автомобілі, не пояснили чому у випадку вимушеної зупинки позивачем не була ввімкнена аварійна сигналізація або ж якщо вона була несправна не встановлено знак аварійної зупинки. Відсутність ввімкненої аварійної сигналізації у автомобілі підтверджується як поясненнями опитаного свідка ОСОБА_7, так і переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, де, як підтвердила у судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_8, відображено місце зупинки автомобіля позивача. Звертає на себе увагу і той факт, що ні позивач у поданому адміністративному позові, ні його представник у судовому засіданні так і не пояснили суду чому зупинку автомобіля було здійснено на лівій стороні дороги, а не на правій, як то передбачено Правилами дорожнього руху. При цьому пояснення позивача у позові та його представника в судовому засіданні розходяться в частині обставин, що призвели до зупинки автомобіля. ОСОБА_3 вказує на те, що автомобіль вийшов з ладу після зупинки і висадки пасажира, коли позивач намагався продовжити рух. Представник позивача - адвокат ОСОБА_8 натомість стверджує, що проблеми з автомобілем почались під час руху і під'їзду до перехрестя. Натомість ні позивач ні його представник не пояснили суду та не надали відповідних доказів на підтвердження факту поломки автомобіля, що стало причиною вимушеної зупинки, послідуючого ремонту автомобіля, його буксирування або ж транспортування з застосуванням евакуатора.

Вищевказані обставини, встановлені судом, аналіз досліджених доказів та перевірка доводів позивача і його представника, наданих в обґрунтування заявлених вимог, в сукупності не спростовують факту здійснення позивачем ОСОБА_3 зупинки ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу, що є порушенням п. 15.9. г) ПДР та передбачає адміністративну відповідальність, встановлену ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Доводи позивача про те, що у зв'язку з нескладенням протоколу про адміністративне правопорушення було грубо порушено положення КУпАП суд вважає необґрунтованими, оскільки розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені ч. 1 ст. 122 КупАП, належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до ч. 2 статті 258 КУпАП, виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до статті 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 КУпАП.

Твердження позивача про допущене відповідачем грубе порушення в частині того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього було здійснено безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення є необґрунтованим, оскільки, як вже суд зазначав вище, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення ( Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі ).

Допущені відповідачем у оскаржуваній постанові помилки в частині місця народження позивача, найменування вулиці його проживання, моделі автомобіля, дати видачі посвідчення водія, які пов'язані з тим, що позивач відмовився особисто надати ці дані і інспектор поліції був вимушений використовувати дані наявної у його розпорядженні відповідної бази даних, носять лише формальний характер та не спростовують доведеність порушення позивачем Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення і не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Що ж стосується визначеного позивачем ОСОБА_3 у позові в якості другого відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, то позивач у позовній заяві не вказав, які саме вимоги ним пред'являються до даного відповідача, а представник позивача - адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердила, що вимоги позовної заяви стосуються і пред'являються виключно до інспектора Городнянського ВП лейтенанта поліції Бугрима Р.Ю..

Враховуючи той факт, що саме інспектор Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Бугрим Р.Ю., діючи при цьому як суб'єкт владних повноважень, притягнув до адміністративної відповідальності позивача, а також з огляду на те, що позивач та його представник ніяких вимог до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області не заявляють, вказавши, що вимоги пред'явлені безпосередньо до інспектора Городнянського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області Бугрима Р.Ю., суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області є необґрунтованими, невмотивованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право :

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 122, 222, 247, 251-252, 255, 258, 283-284, 287-289, 321 КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, ст. 2, 5-10, 72-78, 122-123, 139, 194, 205, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_3 ( місце проживання : АДРЕСА_1, 15200, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) у задоволенні позовних вимог до інспектора Городнянського відділення поліції Менського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Бугрима Романа Юрійовича ( місце знаходження : вул. Шевченка, буд. 24А, м. Городня, Чернігівської області, 15100 ) та Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ( місце знаходження : проспект Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 40108651 ) про визнання протиправними дій інспектора поліції та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення - 31 липня 2018 року.

Суддя О.Д.Березовський