Справа № 161/5355/18
Суддя: Кирилюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2018-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5355/18
Провадження № 2-а/161/299/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обґрунтовує тим, що 30.03.2018 року старшим сержантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії АР №468694 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. Позивач вказує, що 30.03.2018 року він рухався по вул. Ковельській в м. Луцьку та мав намір здійснити зупинку автомобіля на стоянці біля магазину «ПАККО». Оскільки на боковій стоянці були відсутні місця, він припаркував автомобіль на стоянці перед магазином та зателефонував знайомій, за якою приїхав. Про те, що це місця зупинки для інвалідів він дізнався вже від працівників поліції, так як раніше знаку там не було. Також вказує, що до нього підійшов працівник поліції та почав складати постанову, на всі його пояснення не реагував та не брав до уваги.

Позивач вказує, що своїми діями, поліцейський ОСОБА_3 грубо порушив вимоги ст..ст. 278, 279 КУпАП. Вказує також, що діяв правомірно, у його діях не було порушень ПДР, а тому вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд скасувати постанову поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 АР №468694 від 30.03.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП..

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Згідно вимог частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, частини перша, друга і третя статті 122 КАС України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно приписів ч. 3 ст. 254 і ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З урахуванням наведених норм права, протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 і 3 ст. 122 КУпАП не складається.

У п. 2.3 Рішення від 26.05.2015 р. № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційний Суд України зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. Тобто, Конституційний Суд, вказуючи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Проте після прийняття Конституційним Судом України вищевказаного рішення, до Кодексу України про адміністративні правопорушення було внесено зміни до ст. 258, внаслідок чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2016 р. № 1395 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (п. 1 розділу IV Інструкції).

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

А відтак доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу.

Зі змісту ч. 5 ст.122 КУпАП вбачається, зокрема, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії АР №468694 від 30.03.2018 року, ОСОБА_1 в м. Луцьку по вул. Ковельській, здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17. «Інваліди», не маючи при собі посвідчення інваліда, чим порушив п. 8.4 (е) Правил дорожнього руху України (а.с.4).

Пояснення позивача про правомірність його дій спростовуються наведеними нормами ПДР України, та дослідженими судом доказами у справі, зокрема наданою відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення, якою підтверджується порушення водієм правил дорожнього руху та спростовуються зазначені в позовній заяві, та повідомленні позивачем в судовому засіданні обставини.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст.ст. 122 ч. 2, 251, 280, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 3, 6, 9, 26, 73, 77, 79, 94, 243-245, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР №468694 від 30.03.2018 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк