Справа № 826/5595/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5595/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Русанівка» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Русанівка» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «Русанівка», звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та здійсненими порушеннями норм процесуального права. Апелянт зазначає, що під час проведення камеральної перевірки відповідачем порушено підстави її проведення та фактично проведено без наявності на те відповідних правових підстав документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань повноти та своєчасності сплати земельного податку за 2016 рік.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд апеляційної інстанції залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального чи процесуального права.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не заперечується, що Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено камеральну перевірку ПрАТ «Русанівка» за результатом якої складено акт від 31 серпня 2016 року № 7160/26-53-12-04/03062252.

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено, що розмір податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб зазначений платником податків у податковій декларації за землю № від 03 лютого 2016 року є нижчим ніж визначено за результатом камеральної перевірки, оскільки при заповнені податкової декларації була допущена «методологічна помилка» при визначенні ставки податку та виду права на об'єкт оподаткування.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на загальну суму 1 797 589,30 грн. (за основним платежем 1 438 071,44 грн. за штрафним (фінансовими) санкціями 359517,86 грн.).

Вважаючи зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності та обґрунтованості прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 75.1 та п.п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з п. 76.1 та 76.2 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо встановлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Отже камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральну перевірку, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року № відповідачем проведено 31 серпня 2016 року.

Згідно з положеннями п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, камеральною перевірка це перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Документальною перевіркою, зокрема, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів (п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

21 грудня 2016 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від № 1797-VIII (далі - Закон № 1797-VIII) змінено редакцію п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України та розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання.

Протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону № 1797-VIII, які набули чинності з 01 січня 2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

З огляду на зазначені вище норми права, колегія суддів вважає, що під час проведення камеральної перевірки (в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року) не можуть перевірятися інші питання, крім перевірки податкової звітності суцільним рядком. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме податкові декларації (розрахунки) і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі № 826/18513/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання податкового органу на виявлені порушення, які зафіксовані актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідач до 01 січня 2017 року не був наділений правом перевіряти правильність визначення платником ставки податку на підставі інших документів, крім податкової декларації, в межах камеральної перевірки, чим порушив вимоги п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, відтак акт перевірки у розумінні ст. 74 КАС України є недопустимим доказом на підтвердження наявності складу податкового правопорушення, покладеного в основу прийняття податкового повідомлення-рішення.

Протиправність проведення камеральної перевірки висновки обумовлює безпідставність визначення податкового правопорушення та прийняття податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року № .

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

З огляду на наведені вище обставини справи та нормативно-правові акти, які застосовуються для врегулювання спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, що містяться в рішенні та є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 1 п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, необхідно також здійснити розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір за подання позову та за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду у загальному розмірі

67 410 грн. 75 коп. (26 965 грн. - за подання позову + 40 445 грн. 75 коп. грн. - за подання апеляційної скарги). Вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Русанівка» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року - скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Русанівка» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14 вересня 2016 року № , прийняте Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києва на користь Приватного акціонерного товариства «Русанівка» судовий збір у розмірі 67 410 (шістдесят сім тисяч чотириста десять) грн. 75 (сімдесят п'ять) коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2018 року.