Справа № 826/6887/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/276
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2018 року 14:12 № 826/6887/18

За позовом Адвоката ОСОБА_1

До Міністерства юстиції України

Про визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2018 року № 301/7, зобов'язання вчинити дії

Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: Степаненко Т.М. - п/к (дов. від 29.01.18 р.)

Обставини справи:

Адвокат ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 31.01.2018 року № 301/7, зобов'язання відповідача повторно розглянути на комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України скаргу на дії державного реєстратора та зобов'язання вчинити дії щодо скасування дій державного реєстратора Шейк-Сейкіна О.А. відносно зняття арешту і поновити запис відносно арешту на квартиру, яка розташована у АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судовому засіданні 18.07.18 р. оголошено резолютивну частину рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір про надання правової допомоги від 23.05.17 р. №03/05, і під час виконання вказаного договору йому стало відомо про вчинення державним реєстратором прав на нерухоме майно протиправних дій, що стало підставою для звернення зі скаргою на дії державного реєстратора згідно Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1128.

А саме, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.17 р. у справі №755/8731/17 за наслідками розгляду клопотання слідчого наклав арешт на об'єкт житлової нерухомості - квартиру НОМЕР_1 площею 43 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, про що було внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 03.07.17 р. №21208259.

Пізніше ОСОБА_6 звернулася до Філії КП Мирнопільської сільської ради "Результат" у Київській області, і державний реєстратор Шейк-Сейкін О.А. вказаного суб'єкта реєстрації 23.10.17 р. вніс до Державного реєстру запис про зняття арешту на вказане нерухоме майно на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.17 р. у справі №755/7744/17, яка є підробленою і судом не постановлялася.

Адвокатом ОСОБА_1 подано скаргу на вказані дії державного реєстратора, які полягають у нездійсненні перевірки наявності ухвали від 14.07.18 р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень, до Головного територіального управління юстиції у Київській області (скарга датована 29.11.17 р. зареєстрована у Територіальному управлінні 06.12.17 р.).

Листом Територіального управління юстиції у Київській області від 08.12.17 р. №3.3-14/4922 на підставі п. 6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації скаргу направлено на розгляд до Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Листом Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.01.18 р. №А-42 1546/3.4 на підставі п. 6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації скаргу направлено на розгляд до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України.

На підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України від 25.01.18 р. наказом Міністерства юстиції України від 31.01.18 р. №301/7 "Про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 від 29.11.17 р.", згідно якого відмовлено у задоволенні скарги у зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України, оскільки право власності набуто на підставі рішення суду, а також додані до скарги копії документів не засвідчені в установленому порядку.

Позивач - Адвокат ОСОБА_1 - вважає вказане рішення протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що у скарзі не йдеться про рішення суду, на підставі якого набуто право власності, а про дії державного реєстратора, який вчинив реєстраційну дію на підставі підробленого документу, дійсність якого не перевірив.

Також позивач зазначає, що ним додано до скарги документи - витяги з державних реєстрів, які не потребують посвідчення.

Відповідач - Міністерство юстиції України - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", згідно якої Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір).

Під час розгляду скарги було встановлено, що рішення про державну реєстрацію виникнення права власності прийняте на підставі рішення суду, у зв'язку з чим в задоволенні скарги було відмовлено.

Також відповідач зазначає, що при подачі скарги не дотримано вимоги законодавства щодо належного засвідчення доданих документів, оскільки кожен доданий документи не було посвідчено на відповідність оригіналу.

Щодо посилання позивача на вчинення реєстраційної дії відповідач зазначає про відсутність у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України повноважень перевіряти вказані обставини.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб'єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Згідно п. 6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1128 (в редакції станом на час зверненні зі скаргою) у разі коли розгляд скарги відповідно до Законів здійснюється іншим суб'єктом розгляду скарги, така скарга у строк не більше п'яти календарних днів з моменту її реєстрації пересилається суб'єктом розгляду скарги, яким отримано скаргу, за належністю відповідному суб'єкту розгляду скарги, про що повідомляється відповідному скаржнику.

Саме з посиланням на вказаний пункт Порядку скаргу передано Територіальним управлінням юстиції у Київській області до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а потім до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України для розгляду по суті.

Між тим, згідно змісту ч. 2 ст. 37 Закону суд вважає протиправним прийняття скарги до розгляду по суті Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, тоді як, на думку суду, вона має розглядатися по суті територіальним органом, а саме.

Згідно змісту скарги позивачем оскаржуються дії (рішення) державного реєстратора щодо внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким виключено запис про обтяження нерухомого майна на підставі підробленого (неіснуючого) судового рішення. Тобто, для розгляду скарги по суті необхідно перевірити, чи відповідає дійсності твердження про те, що державним реєстратором не вжито заходів для перевірки справжності наданого йому судового рішення шляхом перевірки наявності його в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Вказаними діями (рішенням) державного реєстратора не було внесено до Реєстру відомості про право власності на нерухоме майно, змінено власника, оскільки крім внесення запису про зняття арешту з нерухомого майна інші реєстраційні дії державним реєстратором не вчинялися.

Зокрема, за наслідками внесення запису про зняття арешту з нерухомого майна не було внесено записів про реєстрацію права власності на майно за іншою особою, ніж попередньо була зазначена в Реєстру як власник нерухомого майна (ОСОБА_9 згідно інформаційних довідок станом на 20.07.17 р. та 20.11.17 р. - до та після внесення оскаржуваного запису до Реєстру).

Відповідно, подана скарга не стосується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав і до компетенції Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України не відноситься.

У скарзі не йде мова про набуття права власності на об'єкт нерухомого майна на підставі рішення суду, оскільки позивач не оскаржує підстави набуття права власності взагалі.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб'єктів державної реєстрації прав.

За таких обставин належним суб'єктом розгляду скарги є територіальний орган Міністерства юстиції України, і отримавши скарги, відповідач мав це встановити та скерувати скаргу для розгляду по суті згідно п. 6 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.15 р. №1128.

Окремо суд зазначає, що з'ясування питання наявності чи відсутності судового рішення встановлюється шляхом перевірки Єдиного державного реєстру судових рішень, що має робити державний реєстратор, і що може зробити Міністерство юстиції України та його територіальні органи без визначення в законодавстві окремих повноважень для таких дій.

Щодо перевірки дотримання формальних вимог щодо скарги, в тому числі, чи є необхідним завіряти додані до скарги документи, відноситься до повноважень органу, компетентного розглядати скаргу.

З врахуванням викладеного суд вважає за необхідне в порядку ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог для захисту прав позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 9, 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 31.01.2018 року № 301/7 "Про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_1 від 29.11.17 р.".

3. Зобов'язати Міністерство юстиції України вирішити питання щодо скерування скарги адвоката ОСОБА_1 від 29.11.2017 р. за належністю до територіального органу для розгляду по суті.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь адвоката ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 352, 4 грн.

6. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 20.07.18 р.