Справа № 0340/1437/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30 липня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1437/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану одночасно з пред'явленням позову до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Державний реєстратор - приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_1 (далі - приватний нотаріус ОСОБА_1.) одночасно з пред'явленням позову до Міністерства юстиції України ( далі - Мінюст України), Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - ДП «Національні інформаційні системи»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ ТРАНС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язати вчинити дії подала до суду заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом призупинення дії наказу Міністерства юстиції України 13.07.2018 №2364/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» до ухвалення рішення у даній адміністративній справі. Також заявник просила в межах забезпечення позову зобов'язати підприємство «Національні інформаційні системи» відновити їй доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до ухвалення рішення у даній справі.

В обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову приватний нотаріус ОСОБА_1 зазначає про те, що блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на значний тривалий термін суттєво впливає на реалізацію її прав і необхідних життєвих інтересів. Вважає, що Мінюст України не наводить мотивів, з яких виходив, обираючи саме строк 6 місяців. Вказує, що не має сім'ї, син перебував в зоні АТО, є вдовою, проживає одна, що ставить її в ще більш напружене залежне фінансове становище від інших осіб, які б їй могли надати тимчасово матеріальну підтримку.

Також зазначає, що дії державного реєстратора в цивільно-позовному порядку оскаржені ОСОБА_4 в якості забезпечувального заходу свого позову шляхом подачі заяви про накладення арешту на відчуження належного їй нерухомого майна, яке є розглядом цивільної справи. На даний час такі арешти ухвалою Луцького міськрайонного суду від 20.04.2018 у справі №161/5741/18 накладені, що позбавляє права на відчуження та будь-яких інших дій стосовно нерухомого майна до вирішення справи по суті. Таким чином блокування на тривалий час доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ніяким чином не впливає на права ОСОБА_2

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи заяви приватного нотаріуса ОСОБА_1 про забезпечення позову письмовими доказами, суд дійшов висновку, що така заява не підлягає задоволенню з таких мотивів і підстав.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, яким порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї статті визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною першою, третьою статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

З аналізу зазначених положень слідує, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 13.07.2018 №2364/5 тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на шість місяців. Виконання даного наказу покладено на ДП «Національні інформаційні системи». Наказ прийнято на підставі довідки від 06.07.2018 за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_1 відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990.

При цьому із оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2018 №2364/5, на переконання суду, неможливо зробити однозначний висновок про його протиправність. Натомість, вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу від 13.07.2018 №2364/5 може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішення відповідача.

Суд враховує, що з аналізу статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слідує, що прийняття Міністерством юстиції України рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав пов'язане з виявленням істотних порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами. У зв'язку з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, встановлене спеціальним законом тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав є заходом запобігання порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами. Зупинення дії наказу до моменту встановлення протиправності або правомірності прийнятого відповідачем наказу фактично є скасуванням таких заходів.

Призупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 13.07.2018 №2364/5, який видано на визначений період часу та спрямований на попередження недопущення приватним нотаріусом як державним реєстратором виявлених порушень порядку державної реєстрації прав, на думку суду, за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування такого правового інституту як забезпечення позову.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що тимчасове блокування приватному нотаріусу ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не позбавляє її можливості здійснювати інші нотаріальні дії, а тому безпідставними є посилання на неможливість отримання доходу від своєї професійної діяльності. До таких висновків суд дійшов з аналізу положень статті 34 Закону України «Про нотаріат», з якої вбачається, що приватні нотаріуси вчиняють цілий ряд нотаріальних дій, для яких не потрібний доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, у заяві визначено декілька заходів забезпечення позову: призупинення дії спірного наказу та зобов'язання ДП «Національні інформаційні системи» відновити доступ приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак суд зазначає, що в разі вжиття обраних заявником заходів забезпечення позову судом фактично буде ухвалено рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, і забезпеченням зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суд вийде за межі підстав забезпечення позову, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, що є неприпустимим.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви державного реєстратора - приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій