Справа № 310/3706/17 (2-а/310/124/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2018 рокусправа № 310/3706/17 (2-а/310/124/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

суддя - доповідач: Олефіренко Н.А.

судді: Білак С.В., Шальєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання:Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача - не з'явився

Відповідача - ОСОБА_2

Третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 р. (суддя Дністрян О.М.) в адміністративній справі № 310/3706/17 (2-а/310/124/17) за позовом ОСОБА_4 до Міського голови м. Бердянська Чепурного Володимира Павловича треті особи: Товариство - обмеженою відповідальністю "Фрегат- Азов Нью", Комунальне підприємство Бердянської міської ради "Бердянський центральний ринок", ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Міського голови міста Бердянська Чепурного В.П. про визнання незаконним та скасування розпорядження від 22.03.2017 року №106-р «Про організацію проведення ярмарки» Курортний сезон-2017».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

22 березня 2017 року міським головою м. Бердянська видано розпорядження № 106-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон - 2017», яким міський голова вирішив провести у місті Бердянську ярмарок з метою створення сприятливих умов для збільшення обсягів конкурентоспроможної продукції та послуг, забезпечення науково-технічного і технологічного оновлення місцевого виробництва, підтримки місцевого товаровиробника, підвищення іміджу міста, розвитку ділового туризму, активізації інноваційного процесу та виробничої кооперації, залучення інвестицій.

Пунктом 2 зазначеного розпорядження визначено організатором проведення ярмарку «Курортний сезон - 2017» КП БМР «Бердянський центральний ринок» з наданням права розпорядження місцями ярмаркових об'єктів.

Пунктом 3 розпорядження визначено для проведення ярмарку «Курортний сезон - 2017» територію проведення ярмаркових заходів, а саме, у Центральній частині міста по проспекту Азовському (від пр. Перемоги до Приморської площі), на Приморській площі, по вул. Горького (від пр. Праці до вул. Горького в районі ж/б № 51) згідно зі схемою.

Проведення ярмаркових заходів дозволив з 01.05.2017року по 30.10.2017року без заїзду автотранспорту. Територія проведення ярмаркових заходів відноситься відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до території загального користування.

Пунктом 4 Міський голова доручив КП БМР «Бердянський центральний ринок»:

- 4.1. замовити розробку схеми проведення ярмарку «Курортний сезон-2017» з визначенням (зазначенням) місць розміщення ярмаркових об'єктів, виконану суб'єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, на топографо-геодезичній основі М 1:1000;

- 4.2. з метою дотримання прозорості участі суб'єктів господарювання у ярмарку «Курортний сезон-2017» вирішити питання щодо проведення конкурсного відбору його учасників, у тому числі шляхом проведення аукціону.

Позивач вважає зазначене розпорядження міського голови незаконним, прийнятим з перевищенням повноважень та з грубим порушенням Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Вважає, що окремі положення Розпорядження спрямовані на правове регулювання господарських відносин, оскідьки пунктом 4.2. Розпорядження з метою дотримання прозорості участі суб'єктів господарювання у ярмарку «Курортний сезон-2017» доручено вирішити питання щодо проведення конкурсного відбору його учасників, у тому числі шляхом проведення аукціону. В свою чергу, визначення порядку проведення конкурсного відбору учасників ярмарку «Курортний сезон-2017», у тому числі шляхом проведення аукціону, є правовим регулюванням господарських відносин.

Крім того, позивачка вважає, що спірне розпорядження є за своєю природою регуляторним актом, а тому, міський голова при винесенні регуляторного акту -розпорядження від 22.03.2017року№106-р грубо порушив Закон України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», так як регуляторна процедура, встановлена цим Законом не застосована.

В преамбулі Розпорядження міський голова посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 27.08.2007р. № 1065 «Про вдосконалення виставково-ярмаркової діяльності в Україні», рішення сорокової сесії Бердянської міської ради VI скликання від 12.09.2013р. № 9 «Про затвердження Концепції виставково-ярмаркової діяльності в м. Бердянськ» (зі змінами), рішення десятої сесії Бердянської міської ради VII скликання від 28.04.2016р. №34 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території міста Бердянська», та вимоги наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011р. №244. Але жоден із зазначених нормативно-правових актів не встановлює процедуру конкурсного відбору учасників ярмарку, в тому числі проведення аукціону.

Повноваження міського голови, як головної посадової особи територіальної громади визначені в ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не передбачають ні прямого, ні делегованого обов'язку регулювання організації ярмарків. Таким чином, повноваження міського голови регулювати господарську діяльність на території міста Бердянська власним волевиявленням, всупереч діючим та обов'язковим до виконання рішенням Бердянської міської ради, ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»іншими законами України не встановлено.

Відтак, міським головою порушено ст. 19 Конституції України, ст.ст. 30 та 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме, перевищено надані йому повноваження. Оскільки оскаржуване розпорядження міського голови регулює відносини, передбачені ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», то воно мало відповідати вимогам цього закону, мало пройти регуляторну процедуру. Проте будь-яка офіційна інформація про проходження регуляторної процедури Розпорядженням № 106-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон-2017» від 22 березня 2017р. відсутня. За таких обставин вважає, що розпорядження міського голови порушує вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

При визначенні організатора ярмарку міський голова діяв не законно, так як основна діяльність КП БМР «Бердянський центральний ринок» не пов'язана з організацією та проведенням виставок та ярмарків.

Просила суд визнати розпорядження міського голови від 22 березня 2017 року № 106-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон - 2017» незаконним та скасувати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 до Міського голови міста Бердянська Чепурного В.П. про визнання незаконним та скасування розпорядження від 22 березня 2017 року № 106-р «Про організацію проведення ярмарки «Курортний сезон - 2017» відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими, міський голова мав повноваження видавати розпорядження. Оскаржуване розпорядження міський голова виніс на підставі листа КП БМР "Бердянський центральний ринок", в якому саме вони ініціювали проведення ярмарку. Тобто міський голова не організовував проведення ярмарку, виконавчим комітетом Бердянської міської ради не укладались ніякі договори щодо її обслуговування, не здійснювалося ніякого фінансування з місцевого бюджету для її проведення, також Концепцією виставко-ярмаркової діяльності в м.Бердянськ визначено хто може бути організатором ярмарку, він тільки визначив організатора ярмарку, що повністю відповідає положенням Концепції виставко-ярмаркової діяльності в м.Бердянськ, при цьому діяв в інтересах територіальної громади. Саме КП БМР "Бердянський центральний ринок» укладали договори на обслуговування ярмарку на вивіз сміття, на охорону, тощо. Щодо масштабу також вважав необґрунтованими посилання представника позивача, жодного порушення не було, оскільки цей масштаб М1:1000 організатор ярмарку - КП БМР "Бердянський центральний ринок" відповідно до свого положення визначив для ярмаркових об'єктів, а не для тимчасових споруд, це різні речі, схема відповідно до цього масштабу була виготовлена на замовлення КП БМР "Бердянський центральний ринок" у зручному для них масштабі. Цим розпорядження міський голова як представник територіальної громади тільки з приводу організатора ярмарку - КП БМР "Бердянський центральний ринок", оскільки саме вони 10.03.2017р. ініціювали це питання і визначилися для себе щодо організації проведення такого ярмарку, тобто організатором ярмарку був КП БМР "Бердянський центральний ринок", а міський голова як представник територіальної громади в межах своїх повноважень прийняв таке розпорядження. Також не обґрунтованими вважав посилання представника позивача, що у КП БМР "Бердянський центральний ринок" немає такого виду діяльності щодо організації та проведенням ярмарок, оскільки з 2016 року у них є такий вид діяльності КВЕД 9321. Щодо проведення аукціону міський голова також схвалив таке рішення КП БМР "Бердянський центральний ринок", щоб не було порушено право інших осіб на участь у ярмарку. Це розпорядження не є регуляторним актом, направлене на визначене коло осіб, є актом одноразової дії. КП БМР "Бердянський центральний ринок" не є суб'єктом регуляторної політики.

За результатами апеляційного перегляду справи просив залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним розпорядженням міського голови порушено право позивача як члена територіальної громади міста Бердянська приймати участь у громадському обговоренні архітектурних рішень в історичному ареалі. Також це розпорядження міського голови стосується регулювання господарських відносин суб'єктів господарювання під час проведення ярмарку, оскільки воно є регуляторним актом у розумінні ст.1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а тому порушено гарантоване Законом право позивача на участь у розробленні регуляторного акту - оскаржуваного розпорядження. Даний акт виданий посадовою особою на здійснення публічно-владних управлінських функцій. Спір виник між сторонами у сфері публічно-правових відносин, в розумінні п. 2 ст.4 КАС України. Як вбачається зі змісту Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», міський голова є посадовою особою й не має повноважень ані регулювати організацію ярмарок, ані визначати організатора, ані регулювати господарську діяльність комунальних підприємств чи інших господарюючих суб'єктів. Територія проведення ярмаркових заходів відноситься відповідно до ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до території загального користування. Згідно вимог чинного законодавства України повноваження в сфері регулювання організації та проведення ярмарок здійснюється органами місцевого самоврядування, тобто, не посадовою особою (міським головою), а органами місцевого самоврядування. Крім того, розміщення будь-яких об'єктів благоустрою, в тому числі й ярмаркових об'єктів на територіях загального користування, здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів»(ст.ст. 4, 10, 13,16). Міський голова своїм розпорядженням (п.3) визначив територію ярмарку, а п. 4.1 одноособово, всупереч чинному законодавству, встановив вимоги до схеми проведення ярмарку «Курортний сезон-2017» з визначенням (зазначенням) місць розміщення ярмаркових об'єктів, протиправно усунувши від погоджень головного архітектора міста та інших повноважних посадових осіб. В схемах розміщення ярмаркових об'єктів «Курортний сезон-2017», що містяться в матеріалах справи, відсутнє будь-яке погодження. Пунктом 4.2. розпорядження КП БМР «Бердянський центральний ринок» з метою дотримання прозорості участі суб'єктів господарювання у ярмарку «Курортний сезон - 2017» доручено вирішити питання щодо проведення конкурсного відбору його учасників, у тому числі шляхом проведення аукціону. Але визначення порядку проведення конкурсного відбору учасників ярмарку «Курортний сезон-2017», у тому числі шляхом проведення аукціону, є правовим регулюванням господарських відносин, такий порядок застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб, фактично встановлює норми права, відмінні від існуючих. Застосоване відповідачем правове регулювання базується на своєрідній презумпції дозволу суб'єкту господарювання, визначеному в п. 2 Розпорядження, виконувати дії - по факту проводити аукціон, тобто суб'єкт господарювання - організатор ярмарки - уповноважений міським головою на одноособове вирішення питань регулювання проведення ярмарку. Схема розміщення ярмаркових об'єктів містить велику кількість ярмаркових об'єктів, що підтверджує, що розпорядження не є актом індивідуальної дії. В цілому Схема проведення ярмарки за змістом спрямована на правове регулювання господарських відносин з суб'єктами господарювання, які бажають здійснювати підприємницьку діяльність у центральній частині міста, тобто стосується невизначеного кола осіб, відтак, є регуляторним актом. Ярмарок регулює участь суб'єктів господарювання, для участі в аукціоні заявники мали сплатити певні кошти, як для участі в аукціоні, так і в проведенні ярмарку. Розпорядження про порядок організації та проведення ярмарку було розроблене та затверджено КП БМР «Бердянський центральний ринок» дає визначення терміну учасник ярмарку, а саме, як суб'єкта господарської діяльності ФОП або юридичної особи.

Вважаючи що спірним розпорядженням порушені права позивача, остання звернулася з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване розпорядження адресоване конкретному суб'єкту господарювання - КП БМР «Бердянський центральний ринок», а не широкому невизначеному колу осіб, що є обов'язковою ознакою регуляторного акту, в розпорядженні визначені чіткі часові межі його дії з 01.05.2017року до 30.10.2017року, воно не спрямоване на неодноразове застосування, не встановлює правові норми, тобто обов'язкові правила поведінки, а лише дозволяє суб'єкту господарювання діяти в межах затвердженої статутом господарської компетенції. Всі ці обставини свідчать, що оскаржуване розпорядження не є регуляторним актом в розумінні ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а є індивідуальним актом одноразового застосування прийнятим відповідно до регуляторного акта рішення сорокової сесії Бердянської міської ради VI скликання від 12 вересня 2013р. № 9 була «Про затвердження Концепції виставково-ярмаркової діяльності в м. Бердянськ». Крім того, позивач не надав суду доказів того, що оскаржуваним розпорядженням були порушені її права, свободи чи інтереси в публічно-правових відносинах, яким чином це розпорядження вплинуло на права позивача та яким чином рішення суду може їх відновити, адже, спірне розпорядження є актом індивідуальної дії одноразового застосування, яке фактично вже реалізоване та вичерпало свою дію.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 22.05.1997 №280/97-ВР, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими Законами, які не повинні суперечити положенням цього ж Закону.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 п.8 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі.

Відповідно до положень статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень сільського, селищного, міського голови належить, зокрема, видає розпорядження у межах своїх повноважень;

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації чи позивача у справі.

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а отже не можуть вносити до своїх попередніх рішень зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни, межах своїх повноважень а визначення.

Як встановлено судом , розпорядженням від 22 березня 2017 року визначено строк його дії, що не суперечить нормам законодавства. Крім того, зміни щодо яких би заперечив суб'єкт цих правовідносин, до такого рішення не вносились.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про вдосконалення виставково-ярмаркової діяльності в Україні" від 22 серпня 2007 року №1065 затверджено Положення про Раду з питань виставково-ярмаркової діяльності та Концепцію розвитку виставково-ярмаркової діяльності, відповідно до якого організаторами виставок і ярмарків можуть бути: центральні та місцеві органи виконавчої влади, які забезпечують підготовку та проведення виставок і ярмарків на підставі відповідного рішення з частковим фінансуванням витрат за рахунок коштів державного або місцевого бюджету; суб'єкти господарювання всіх форм власності, основна діяльність яких пов'язана з організацією та проведенням виставок і ярмарків. Розпорядником виставок і ярмарків є суб'єкт господарювання, який здійснює їх підготовку та проведення на підставі договору, укладеного з організатором виставок і ярмарків, може залучати на договірних засадах інших суб'єктів господарювання до виконання робіт, надання послуг, закупівлі товарів, необхідних для організації та проведення виставок і ярмарків.

Відповідно до п.4 розпорядженням від 22 березня 2017 року №106-р, КП БМР «Бердянський центральний ринок» було визначено організатором та розпорядником під час проведення ярмарку.

Відповідно до п.6 Концепції виставково-ярмаркової діяльності в м.Бердяньк встановлено, що саме розпорядженням міського голови визначаються місця для проведення ярмарків

Згідно з пунктом "а" частини 4 статті 83 Земельного кодексу України, до земель комунальної власності належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, тощо). Тому Бердянською міською радою при прийнятті спірного розпорядження рішення здійснено розпорядчу дію майном, що належить на праві комунальної власності.

Приписами статей 16, 17 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 року № 2862-ІУ обумовлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Щодо тверджень позивача про порушення вимог щодо проведення процедури громадських слухань, оскільки підставою для позову визначено також порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» із зазначенням того, що оскаржувана містобудівна документація містить низку вимог щодо проведення обов'язкових погоджень за допомогою третіх осіб слід зазначити наступне.

Стосовно порушених прав позивачів та забезпечення права на справедливий суд позивачі зазначили, що відповідно до статті 19 Конституції України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України. Разом із цим, оскаржуване у справі рішення Бердянської міської ради прийнято в порушення вимог чинного законодавства, чим порушило низку прав позивачів. Зокрема, за змістом позову було порушено право позивачів на своєчасне та повне отримання публічної інформації, право подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю, тобто право «бути заслуханим» щодо адміністративного акту, а також права та законні інтереси позивачів щодо належного здійснення Бердянської міською радою повноважень, прийняття законних рішень від їх імені, як членів територіальної громади.

Вирішуючи питання на предмет порушення права свобод та інтересів позивачів оскаржуваним рішенням відповідача, як правового акта індивідуальної дії, колегія суддів виходить із такого.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії.

Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Отже, виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції робить висновок, що обов'язковою умовою надання правового захисту відповідній особі судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів саме цієї особи на момент її звернення до суду, а відтак судовому захисту підлягають порушені права свободи та інтереси, належні безпосередньо заявникам.

Аналогічну правову позицію вислови Верховний суд України у постанові від 01грудня 2015 року, справа №800/134/15.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001.

До того ж, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зосередити увагу на наступному.

Верховний Суд України у справі №09/236 зазначив, що, вирішуючи спір щодо встановлення незаконності акту суб'єкта владних повноважень слід з'ясувати юридичну природу цього акта управління, визначитися щодо належності його до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії та навести у своєму рішенні відповідні доводи.

У цьому рішенні Верховний Суд України зазначив наступне.

«Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені».

Спірне рішення Бердянської міської ради від 20.03.2017 року № 106-р «Про організацію проведення ярмарку «Курортний сезон - 2017»» не встановлює та не змінює норми права, має локальний характер, не розраховане на широке коло осіб та застосовуються одноразово.

При цьому колегія суддів зазначає, що втрачання чинності дії нормативно-правового акту (у тому числі і органу місцевого самоврядування) відбувається лише при наявності судового рішення про визнання його незаконним або нечинним. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача як правовий акт індивідуальної дії не порушує індивідуальні права, свободи та інтереси останніх, у зв'язку з чим, є правильним по суті рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Твердження позивача, що оскаржуваним рішенням Бердянською міської ради створено перешкоди діяльності ринку ТОВ " Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрегат Азов Нью»" та підприємцям, які на ньому здійснюють торгівлю, не знайшли свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому постанову слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 316, 321, 325, 328, 329 КАС, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 р. в адміністративній справі № 310/3706/17 (2-а/310/124/17) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття 18.07.2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20.07.2018 року.

Суддя - доповідач: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.В. Білак

Суддя: В.А. Шальєва