Справа № 214/6046/17(2-а/214/46/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2018 рокусправа № 214/6046/17(2-а/214/46/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі
апеляційну скаргуОСОБА_1
на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року (суддя - головуючий Євтушенко О.І.) в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до третя особаІнспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі капрала поліції Мураховського Євгена Андрійовича Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі
провизнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі капрала поліції Мураховського Євгена Андрійовича (далі - Відповідач), третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №141458 від 05 жовтня 2017 року.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі №214/6046/17.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначав, що 05 жовтня 2017 року о 09:17 год. він дійсно керував автомобілем марки ГАЗ 31029, р/н НОМЕР_1, і на Кіровоградському шосе автодороги Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя був зупинений працівниками поліції за начебто порушення п. 9.8 ПДР України, а саме: керування за межами міста після 01 жовтня 2017 року без увімкнення ближнього світла фар чи денних ходових вогнів. За даним фактом відносно нього інспектором патрульної поліції Мураховським Є.А. винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Однак при винесенні постанови інспектор не роз'яснив ОСОБА_1 його процесуальних прав та обов'язків, положень ст. 63 Конституції України, відмовив у клопотанні про відкладення розгляду у зв'язку з необхідністю звернення за правовою допомогою, як і не прийняв до уваги його пояснень та невизнання вини, доказів в підтвердження дійсності допущення ним порушення ПДР України не надав. Натомість позивач зазначав, що він є уважним та пильним водієм, чітко дотримується ПДР України та рухаючись за межами населеного пункту за відсутності в конструкції автомобіля денних ходових вогнів, увімкнув ближнє світло фар. Окремо акцентував увагу, що відповідач не мав дозволу на проведення відео фіксації під час виконання службових повноважень, а відсутність сертифікації використовуваних ним засобів як фіксатору порушення ПДР України визначають надані ним відео як є неналежний та недопустимий доказ.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року у справі №214/6046/17 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі капрала поліції Мураховського Є.А., третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що в зазначенні об'єктивної сторони інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем вказано всі обов'язкові її елементи, у тому числі місце вчинення - поза межами населеного пункту, а дата вчинення - 05 жовтня 2017 року - входить в межі визначеного п. 9.8 ПДР України періоду, протягом якого ввімкнення водіями ближнього світла фар під час руху на вказаній місцевості є обов'язковим. За даних обставин доводи, наведені позивачем без їх доказового підтвердження, спростовуються обґрунтованою позицією відповідача та наданими ним доказами, які в своїй сукупності є свідченням доведеності наявності в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Сумнівів щодо доведеності його вини, які б тлумачились на його користь, у суду немає.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково його притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, що є прямим порушенням принципу законності, встановленого ст. 7 КУпАП. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги пояснення позивача, що керуючи своїм автомобілем на автошляху, поза населеним пунктом, відповідно до п. 9.8 ПДР за відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів, мою було включено ближнє світло фар.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача з огляду на те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення не порушуючи норми матеріального і процесуального права.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 05 жовтня 2017 року відповідачем винесено постанову серії АР №141458 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у зв'язку з порушенням п.9.8 ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.6).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 05 жовтня 2017 року о 09:17 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки ГАЗ 31029, р/н НОМЕР_1, на Кіровоградському шосе автодороги Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя, рухався за межами міста в період після 01 жовтня 2017 року не увімкнувши ближнє світло фар або денні ходові вогні, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України.

Оскарження правомірності винесеного суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 05 жовтня 2017 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватись з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення відповідачем як уповноваженою посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст.276 КУпАП, з попереднім роз'ясненням позивачу як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, як одразу після зупинки, так і в присутності його захисника, що підтверджується підписом позивача в постанові про адміністративне правопорушення від 05 жовтня 2017 року та оглянутим судом відеозаписом з боді-камери на диску DVD-R (запис № (2), часове позначення 09:00; запис № (3), часове позначення 09:25) (а.с. 53), відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст. 222, 258, 278, 280, 283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З матеріалів справи встановлено та позивачем не оспорюється, що 05 жовтня 2017 року о 09:17 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ГАЗ 31029, р/н НОМЕР_1, на Кіровоградському шосе автодороги Н-23 Кропивницький - Кривий Ріг - Запоріжжя, тобто за межами населеного пункту.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R (запис № (1) (а.с. 53) встановлено, що ближнє світло фар в автомобілі марки ГАЗ 31029, р/н НОМЕР_1, під час руху по автодорозі за межами населеного пункту було вимкненим. Факт відсутності в конструкції автомобіля денних ходових вогнів ОСОБА_1 особисто підтвердив.

В той же час, на відеозапису за № (2) зафіксовано, як водій ОСОБА_1 на пропозицію відповідача продемонстрував, яким чином видно увімкнене ближнє світло фар, яке в порівнянні з відеозаписом за №(1) на момент його зупинки дійсно було вимкненим. В подальшому позивач факт порушення визнав (часове позначення запису 10:00:00 - 10:00:18 запис № (а.с. 53).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що позивач не виконав свій обов'язок та не ввімкнув ближнє світло фар під час руху по автодорозі за межами населеного пункту, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР України, тому оскаржувана постанова серії АР №141458 від 05 жовтня 2017 року є законною, обґрунтованою та винесена по факту встановленого правопорушення

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволені адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року у справі №214/6046/17 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року у справі №214/6046/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова