Справа № 826/12840/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 липня 2018 року № 826/12840/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Національного антикорупційного бюро України до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора на стороні відповідача ОСОБА_1 та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Національне антикорупційне бюро України (далі - позивач та/або НАБУ) з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - відповідач та/або Комісія), за участю в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі - третя особа -1 та/або ОСОБА_1), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області (далі - третя особа - 2) та просить суд:

- скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 10.06.2016 №УІ-022/2016;

- зобов'язати Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури прийняти рішення, яким притягнути адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення вимог ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, ст.ст. 4, 7, 12, 25, 43, 47 Правил адвокатської етики, Присяги адвоката України, третя особа - 1 у ході проведення обшуку НАБУ поводив себе не професійно, вдався до засобів та методів, які грубо суперечать чинному законодавству та навмисно перешкоджав законному здійсненню слідчих (розшукових) дій, а відтак, на думку позивача, у Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури були відсутні підстави для прийняття рішення від 10.06.2016 №УІ-022/2016.

При цьому, НАБУ вказує, що у скарзі, поданої останнім до відповідача, було порушено питання щодо притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю у зв'язку з порушенням ним Присяги адвоката України та Правил адвокатської етики.

Натомість, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури при розгляді скарги надала оцінку вчиненню кримінального злочину третьою особо - 1, що в свою чергу, не порушувалося позивачем у відповідній скарзі.

З огляду на вказані обставини, НАБУ вважає, що рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 10.06.2016 №УІ-022/2016 є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечив надавши письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

ОСОБА_1 подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що адміністративний позов є безпідставним, а рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 10.06.2016 №УІ-022/2016 є обґрунтованим та правомірним.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Рівненської області подала до суду письмові пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В судовому засіданні 21.03.2018, враховуючи подану заяву представників позивача та відповідача про розгляд справи в порядку письмового провадження, судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи - 1, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Національним антикорупційним бюро України подано до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області заяву вих. 041-201/845 від 15.01.2016 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності (далі - заява) (т. 1, а.с.19).

Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області прийнято рішення №І-Д/32-1 від 18.02.2016 про відмову у порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_1 за скаргою начальника першого підрозділу (відділу) детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України А.Калужинського (т.1, а.с. 16-17).

Не погоджуючись з рішенням третьої особи - 2 НАБУ подано скаргу до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за вих. 041-252/11289 від 14.04.2016, за наслідком якої, Комісією прийнято рішення від 10.06.2016 №УІ-022/2016 (далі - оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 26-27).

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом, а адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI).

Пунктом 4 ч. 1 ст. 32 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю.

Водночас, приписи ч. 2 ст. 32 Закону №5076-VI визначають, що накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю може застосовуватися виключно у разі, зокрема, порушення присяги адвоката України.

Частиною 1 ст. 33 Закону №5076-VI передбачено, що адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку (ч. 2 ст. 36 Закону №5076-VI).

При цьому, в контексті приписів ч. 3 ст. 33 Закону №5076-VI, дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

В той же час, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, зокрема, порушення присяги адвоката України, порушення правил адвокатської етики (ч. 1, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 34 Закону №5076-VI).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону №5076-VI за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень, для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти висновку про те, що адвокатська діяльність адвоката припиняється у разі застосування до нього дисциплінарного стягнення позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України за вчинення останнім дисциплінарного проступку - порушення Присяги адвоката України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 23 Закону №5076-VI професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема, дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється в особливому порядку.

Так, ч. 1 ст. 36 Закону №5076-VI встановлено, що право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності (ч. 2 ст. 36 Закону №5076-VI).

Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Частиною 1 ст. 37 Закону №5076-VI визначено, що заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

За результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката. (ч. 1 ст. 39 Закону №5076-VI).

З аналізу наведеного слідує, що за наслідком розгляду заяви (скарги) щодо поведінки адвоката кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури приймається рішення про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач обґрунтовуючи свою заяву про притягнення третьої особи - 1 до дисциплінарної відповідальності та скаргу на рішення вказував, що ОСОБА_1 в ході проведення обшуку проводив себе непрофесійно, вдався до методів та засобів, які грубо суперечать чинному законодавству та навмисно перешкоджав законному здійсненню слідчих (розшукових) дій.

Зокрема, у скарзі зазначено, що ОСОБА_1 непомітно для учасників слідчої дії прийняв від ОСОБА_3 грошові кошти, що були предметом неправомірної вигоди та мали доказове значення для розслідування кримінального провадження, з метою їх приховування. Зазначені грошові кошти були вилучені у адвоката ОСОБА_1 у ході проведення його особистого обшуку, що підтверджується протоколом обшуку від 24.12.2015.

Надаючи оцінку вказаним обставинам третя особа - 2 дійшла висновку про відсутність порушення третьою особою - 1 Закону №5076-VI, Правил адвокатської етики, Присяги адвоката.

У спірному рішенні відповідач погодився з доводами третьої особи - 2.

Оцінюючи правомірність оскаржуваного рішення суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, у скарзі на рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області №І-Д/32-1 від 18.02.2016 позивачем зазначено, що ОСОБА_1 фактично сприяв у приховуванні злочину, що є фактично обставинами вчинення третьою особою - 1 дисциплінарного проступку у вигляді порушення Присяги адвоката та Правил адвокатської етики шляхом перешкоджання здійсненню слідчих (розшукових) дій. Зазначені дії третьої особи-1 позивач кваліфікує за ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону №5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю припиняється шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю у разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно адвоката за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також злочину середньої тяжкості, за який призначено покарання у виді позбавлення волі.

Суд зазначає, що позивачем при поданні заяви, скарги до Комісій, як і станом на час вирішення спору по суті, не надано обвинувального вироку щодо третьої особи - 1 за приховування тяжкого злочину.

Додатково суд звертає увагу, що ні заява, ні скарга, як і позовна заява не містять в собі іншого обгрунтування наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для притягнення третьої особи - 1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Крім того, суд відхиляє доводи НАБУ в частині розгляду відповідачем скарги та надання оцінки вчиненню кримінального злочину третьою особо - 1, замість розгляду питання порушення ним Присяги адвоката України та Правил адвокатської етики, оскільки підстави, які на думку позивача були свідченням порушення ОСОБА_1 Присяги адвоката України та Правил адвокатської етики (приховування злочину), були розглянуті Комісією.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що спірне рішення прийнято відповідачем без врахування всіх дійсних обставин неналежної поведінки ОСОБА_1 під час проведення слідчої дії, оскільки, як вказано судом вище, НАБУ обґрунтовує свою заяву, скаргу та адміністративний позов безпосередньо приховуванням злочину третьої особи - 1.

Також відхиляються судом доводи позивача в частині ігнорування Комісією доводів та тверджень останнього під час розгляду скарги щодо певних невідповідностей (т. 1, а.с. 8, абз. 4), оскільки останні по суті не впливають на предмет розгляду справи.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спірне рішення прийнято правомірно, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Як наслідок відсутні підстави для зобов'язання Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури прийняти рішення, яким притягнути адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.

Крім того, в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне вказати, що Законом №5076-VI передбачено альтернативну форму прийняття Комісією рішення за наслідком розгляду заяви про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, а саме: про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката, що в свою чергу, на думку суду, є адміністративним розсудом суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Національного антикорупційного бюро України (03035, м. Київ, вул. Сурикова, б. 3, ) до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (04071, м. Київ, вул. Ярославська, б. 6, з-й поверх, ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора на стороні Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (04071, м. Київ, вул. Ярославська, б. 6, з-й поверх, ) - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області (33013 м. Рівне, вул. Директорії, б. 3, оф. 1, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя М.А. Бояринцева