Справа № 821/901/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/901/18
15 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 20.04.2018 року № 21-01-282/056-12с.

Ухвалою від 17.05.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 05.06.2018 року у справі відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 04.07. 2018 року о 14:00 год.

04.07.2018 року у судовому засіданні протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 23.07.2018 року о 14:00 год.

У судовому засіданні представник позивача, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що 03.05.2018 року позивач отримав постанову від 20.04.2018 року, якою на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на нього накладено штраф у розмірі 335070,00 грн. за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Дана постанова винесена за результатами інспекційного відвідування, яке відповідач здійснив у період з 23.03.2018 року по 26.03.2018 року. Під час вказаного заходу контролю позивач та працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які виконували певні роботи в кафе "Пікнік", надали відповідачу пояснення щодо відсутності факту використання позивачем праці найманих працівників, оскільки дані особи виконують роботи на підставі договору аутстаффінга від 18.01.2017 року, укладеного між ТОВ "Стафф-Сервіс" та ФОП ОСОБА_3 Позивач зазначає, що ТОВ "Стафф-Сервіс" є посередником з працевлаштування, а роботодавцем персоналу (ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6В.) є ТОВ "Марінекс ЛТД". На думку позивача, відповідач безпідставно не врахував дані обставини при прийняття рішення про накладення штрафу. Також представник позивача відмітив, що чинним законодавством про працю не передбачено ведення замовником послуги аутстаффінга будь-яких облікових документів по персоналу, роботодавцем якого виступає третя особа. Договір аутстаффінга від 18.01.2017 року судом не визнано недійсним і жодна особа не заперечує дійсність цього договору або їх окремих положень на підставах, встановлених законом. Відповідач, зазначивши 26.03.2018 року про факт відсутності офіційного оформлення найманих робітників ТОВ "Марінекс ЛТД", насправді дізнався про обставини ліквідації даної фірми-роботодавця тільки 03.04.2018 року. Інформація, яка міститься у листі ГУ ДФС у Херсонській області від 03.04.2018 року №3161/9/21-22-23-02-03 про ліквідацію у лютому 2014 року ТОВ "Марінекс ЛТД", на думку позивача, не є допустимими доказами в розумінні статті 74 КАС України. Навмисне спотворення посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області результатів державного нагляду (контролю) призводить до порушення прав особи на працю, яку вона вільно обирає, що суперечить статті 43 Конституції України. Згідно із ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципів рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників. Посилаючись на зазначене, позивач вважає, що з боку відповідача здійснено незаконне втручання у трудові відносини між працівниками та їх роботодавцем, відтак оскаржувана постанова суперечить ст.ст. 19, 43 Конституції України та є незаконною. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Суду пояснив, що на підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 28.02.2018 року та відповідно до наказу ГУ Держпраці у Херсонській області від 15.03.2018 року № 242, направлення від 15.03.2018 року № 302 посадовими особами відповідача здійснено інспекційне відвідування з питань додержання ФОП ОСОБА_3 законодавства про працю в кафе "Пікнік", що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 87. Під час інспекційного відвідування встановлено, що станом на 26.03.2018 року кухар ОСОБА_4, кухар ОСОБА_5 та мийниця посуду ОСОБА_6 фактично працюють у кафе "Пікнік", де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3, без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Разом з тим, відповідач наполягає, що наданий позивачем договір аутстаффінга є договором з надання послуг, при цьому порядок надання вказаних послуг врегульовано Законом України "Про зайнятість населення", який встановлює дві категорії суб'єктів господарювання: суб'єкти, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні у інших роботодавців. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про зайнятість населення" діяльність суб'єктів господарювання-роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця на умовах трудових договорів, здійснюється на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Такого дозволу ТОВ "Стафф-Сервіс" не має, а згідно листа ГУ ДФС у Херсонській області від 13.04.2018 року № 3450/9/21-22-13-06 ТОВ "Стафф-Сервіс" взагалі не має найманих працівників. З цих підстав ГУ Держпраці у Херсонській області не взято до уваги вищевказаний договір. Листом від 03.04.2018 року №3161/9/21-22-23-02-03 ГУ ДФС у Херсонській області повідомило про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-1, ч. 2 ст. 172, ч. 1 ст. 172 КК України та про те, що згідно листа почесного Консульства Республіки Сейшельські острови від 30.11.2017 року "Marinex LTD" ліквідовано у лютому 2014 року. Наведені вище обставини свідчать про законність притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу, відтак підстави для скасування постанови відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.12.2006 року. Основним видом економічної діяльності позивача є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 28.02.2018 року № 2153/9/21-22-13-06, відповідно до пп. 6 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю з додержання законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 начальником ГУ Держпраці у Херсонській області 15.03.2018 року видано наказ № 242 "Про проведення інспекційного відвідування" ФОП ОСОБА_3 за фактичною адресою здійснення господарської діяльності: м. Херсон, вул. Комкова, 87, кафе "Пікнік".

15.03.2018 року головним державним інспекторам Горовій О.В. та Новосад Н.В. видано направлення № 302 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_3 з питання дотримання законодавства про працю, в тому числі оформлення трудових відносин.

У період з 23.03.2018 року по 26.03.2018 року проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_3 за місцем здійснення господарської діяльності - м. Херсон, вул. Комкова, 87, кафе "Пікнік", за результатами якого складено Акт від 26.03.2018 року № 21-01-282/056 (далі-Акт № 056), який підписаний позивачем із запереченнями.

Під час інспекційного відвідування встановлено, що ФОП ОСОБА_3 допустив до роботи працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Так, станом на 23.03.2018 року в кафе "Пікнік" на робочих місцях знаходилися кухар ОСОБА_4, кухар ОСОБА_5 та мийниця посуду ОСОБА_6 ФОП ОСОБА_3 не забезпечено достовірний облік виконуваної даними працівниками роботи та не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці.

Як зазначено на сторінці 5 Акту № 056 ФОП ОСОБА_3 під час інспекційного відвідування надав повідомлення від ТОВ "Стафф-Сервіс"; витяг з наказу від 18.01.2017 року № 18-к; заяви про прийняття на роботу ТОВ "Марінекс ЛТД" (три аркуші); копію договору аутстаффінга від 18.01.2017 року.

30.03.2018 року відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень №21-01-282/056-033.

05.04.2018 року начальник ГУ Держпраці у Херсонській області прийняв рішення про призначення на 20.04.2018 року розгляду справи про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу.

06.04.2018 року позивачу направлено повідомлення про розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

За результатами розгляду справи та на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України ГУ Держпраці у Херсонській області винесено постанову від 20.04.2018 року № 21-01-282/056-12с про накладення на ФОП ОСОБА_3 штрафу за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України у розмірі 335070,00 грн.

Вважаючи оспорювану постанову незаконною, позивач звернувся до суду за захистом порушенного права шляхом скасування постанови.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про протиправність постанови від 20.04.2018 року про накладення штрафу, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог статей 259-265 Глави XVIII Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП україни).

Так, статтею 259 КЗпП України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

За приписами пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невинних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту- інформації ДФС та її територіальних органів про факти порушень законодавства.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5 - 7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об'єкта відвідування.

Якщо об'єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід'ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об'єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження ( п. 21 Порядку № 295).

Відповідно до пункту 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення, за наявності підстав для його проведення, зокрема, отримання інформації від ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об'єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.

Інспекційне відвідування позивача відбулось на підставі наказу керівника відповідача від 15.03.2018 року № 242, що виданий на підставі листа ГУ ДФС у Херсонській області від 28.02.2018 року № 2153/9/21-22-13-06, в якому зазначалося про те, що за результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 податковим органом встановлено порушення в частині використання праці найманих працівників без належного оформлення трудових відносин.

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що заходи контролю стосовно позивача у спосіб інспекційного відвідування здійснені відповідачем з дотриманням вимог Порядку №295, а тому порушення прав позивача в частині проведення стосовно нього перевірки суд не вбачає.

ФОП ОСОБА_3 не погоджується із висновками відповідача про порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України допуск працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу.

Позивач стверджує, що персонал надано в найм ТОВ "Стафф-Сервіс" згідно договору аутстаффінга від 18.01.2017 року, укладеного між ТОВ "Стафф-Сервіс" та ФОП ОСОБА_3 ТОВ "Стафф-Сервіс" є посередником з працевлаштування, а роботодавцем персоналу виступає фірма ТОВ "Марінекс ЛТД". Чинним законодавством не передбачено ведення замовником послуги аутстаффінга будь-яких облікових документів по персоналу, роботодавцем якого виступає третя особа.

Суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Аутстаффінг (англ. out - "поза" + англ. Staff - "штат") передбачає надання підприємства-провайдера в розпорядження підприємства-замовника персоналу для виконання певних робіт.

В міжнародному праві порядок застосування аутстаффінга регулюється Конвенцією про приватні агентства зайнятості № 181, ухваленою 19.06.1997 року, що не ратифікована Україною.

Визначення поняття "аутстаффінг" відсутнє в законодавстві України.

Втім, правовідносини, що виникають під час провадження діяльності суб'єктів господарювання, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, що є тотожним природі договору аутстаффінга, врегульовані статтею 39 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VІ (далі-Закон № 5067-VІ).

У свою чергу пп. 14.1.183 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначає поняття послуги з надання персоналу як господарської або цивільно-правової угоди, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 5067-VІ діяльність суб'єктів господарювання-роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця на умовах трудових договорів, здійснюється на підставі дозволу, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Порядок видачі дозволу на наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 частини 1 статті 39 Закону № 5067-VІ визначено, що суб'єкти господарювання - роботодавці, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, направляють працівників за умови, якщо це передбачено колективним договором такого роботодавця, та за наявності згоди первинної профспілкової організації і зобов'язані: 1) укласти договір з роботодавцем про застосування праці працівника; 2) виплачувати працівникові заробітну плату в розмірі, не нижчому, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом, та заробітної плати, яку отримує працівник у роботодавця за виконання такої ж роботи; 3) забезпечувати працівнику час роботи та відпочинку на умовах, визначених для працівників роботодавця, що передбачено умовами колективного договору та правилами внутрішнього трудового розпорядку; 4) нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на користь працівника; 5) не перешкоджати укладенню трудового договору між працівником та роботодавцем, у якого виконувалися ним роботи.

Згідно із ч. 2 ст. 39 Закону № 5067-VІ забороняється діяльність суб'єктів господарювання - роботодавців, які наймають працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця без дозволу.

Відповідач надав суду Витяг з переліку суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців станом на 31.05.2018 року, серед яких у переліку значиться і ТОВ "Стафф-Сервіс", проте у графі "Відомості про номер дозволу та/або ліцензії, орган, що їх видав, дата видачі (для суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, та суб'єктів господарювання, які здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в інших роботодавців на умовах трудового договору)" інформація відсутня.

Таким чином, дозвіл на наймання працівників, як того вимагає ч. 1 ст. 39 Закону №5067-VІ у ТОВ "Стафф-Сервіс" відсутній.

Як вбачається із договору аутстаффінга від 18.01.2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_3 (Кліент) та ТОВ "Стафф-Сервіс" (Виконавець) предметом даного договору є: Виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати за заявкою Клієнта послуги з надання Клієнтові працівників Виконавця для участі у виробничому процесі, керуванні виробництвом або для виконання інших функцій, пов'язаних з виробництвом та/або реалізацією продукції, на умовах цього договору (п.1.1 договору). Згідно пункту 2.1.6 договору Виконавець зобов'язується належним чином вести кадровий облік по усіх своїх працівниках. Обов'язок по належному оформленню трудових або інших договорів зі своїми працівниками повністю лежить на Виконавцеві.

Отже, за умовами договору ТОВ "Стафф-Сервіс" зобов'язане виконувати за заявкою ФОП ОСОБА_3 послуги з надання своїх працівників, належним чином вести кадровий облік своїх працівників. Договором аутстаффінга не передбачено виконання ТОВ "Стафф-Сервіс" посередницьких послуг з працевлаштування працівників ТОВ "Марінекс ЛТД" і такі умови не можуть бути передбачені договором аутстаффінга, оскільки це суперечить змісту даного договору.

Разом з тим, згідно інформації ГУ ДФС у Херсонській області від 13.04.2018 року №3450/9/21-22-13-06 ТОВ "Стафф-Сервіс" не має найманих працівників.

У судовому засіданні представник позивача не заперечував того, що працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є працівниками ТОВ "Марінекс ЛТД" та надані ФОП ОСОБА_3 для роботи за договором аутстаффінга від 18.01.2017 року. ТОВ "Стафф-Сервіс" у даному випадку є посередником у їх працевлаштуванні.

Таким чином, надання посередницьких послуг у працевлаштуванні працівників ТОВ "Марінекс ЛТД" не передбачено договором аутстаффінга від 18.01.2017 року.

Також позивач вважає, що діяльність ТОВ "Стафф-Сервіс" з надання послуг з працевлаштування врегульовано статтею 37 Закону України "Про зайнятість населення".

За змістом статті 37 Закону України "Про зайнятість населення" суб'єкти господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, співпрацюють з територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, шляхом:мукладення договорів про співпрацю за окремими напрямами діяльності, у тому числі для обміну даними про вільні робочі місця (вакансії); проведення спільних заходів (проектів); консультування з метою вдосконалення професійної практики та надання послуг роботодавцям і особам, що шукають роботу, в тому числі тих, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню. Суб'єктам господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, забороняється отримувати від громадян, яким надано зазначені послуги, гонорари, комісійні та інші винагороди. Оплата послуг з працевлаштування здійснюється виключно роботодавцем, якому надано такі послуги.

Суд не бере до уваги посилання позивача на положення статті 37 Закону України "Про зайнятість населення", оскільки даною статтею врегульовано інші правовідносини, ніж ті, що визначені сторонами договору аутстаффінга від 18.01.2017 року, яким передбачено обов'язок ТОВ "Стафф-Сервіс" надавати ФОП ОСОБА_3 послуги з надання своїх працівників.

Крім того, згідно листа Херсонського обласного центру зайнятості від 16.03.2017 року № 04-17/817 ТОВ "Стафф-Сервіс" подає до центру зайнятості звітність за формою № 1-ПА "Інформція про кількість працевлаштованих громадян суб'єктами господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні".

Тобто, ТОВ "Стафф-Сервіс" надає послуги з працевлаштування, не маючи при цьому у штаті своїх працівників.

Як вже зазначалося, згідно умов договору аутстаффінга від 18.01.2017 року ТОВ "Стафф-Сервіс" не надавало ФОП ОСОБА_3 посередницьких послуг з працевлаштування, а повинно було надавати позивачу своїх працівників, яких ТОВ "Стафф-Сервіс" не має.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (ст. 187 цього Кодексу);6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП).

Отже, суд погоджується із висновками відповідача про те, що договір аутстаффінга від 18.01.2017 року не може бути підставою для допущення позивачем до роботи працівників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без оформленнями з ними трудових відносин, як того вимагає стаття 24 КЗпП України, відтак використання позивачем праці даних осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, свідчить про порушення останнім вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

За приписами ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивач належними та допустимими доказами не спростував факту порушення ним вимог трудового законодавства, суд дійшов висновку про законність притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу.

За таких обставин суд відмовляє ФОП ОСОБА_3 у задоволенні позову у повному обсязі.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, судові витрати на його користь стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (73000, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) у задоленні позовних вимог до Головного управління Держпраці у Херсонській області (73003, м. Херсон, вул. Театральна, 8, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 липня 2018 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 10.4