Справа № 825/86/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/86/18 Головуючий у І інстанції - Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Літвіної Н.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРОКІНВЕСТГРУП", Національного банку України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРОКІНВЕСТГРУП", Національного банку України про визнання незаконною бездіяльність/відмову ТОВ «Брокінвестгруп» та Національного банку України з приводу розгляду по суті заяви Позивача про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року про внесення змін щодо позивача до Переліку (реєстру) вимог кредиторів у сумі 802310,62 грн згідно з положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року, що стягнута з Відкритого акціонерного товариства Банка «БІГ ЕНЕРГІЯ» заочним рішенням Деснянського райсуду м.Чернігова від 25.02.2016 року у сумі 447340,95 грн та рішенням Деснянського райсуду м.Чернігова від 02.06.2017 року у сумі 354969,67 грн та у невнесенні змін щодо позивача до Переліку (реєстру) вимог кредиторів;

зобов'язання ТОВ «Брокінвестгруп» внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, а Національний банк України погодити внесення змін до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, якими включити Позивача і його вимоги до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 2443564,58 грн згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року та виключити позивача і його вимоги з Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги наразі діючого і складеного згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 24.07.2009 року з виплатою коштів кредиторської заборгованості у сумі 2443564,58 грн згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року, які для наявних тривалих правовідносин мають вищий пріоритет над положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 24.07.2009 року діючого Переліку (реєстру) вимог кредиторів, в порядку черговості до (перед) чергою виплати (ою) коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які віднесено до наступної (5) черги кредиторів. Виплату за Переліком (реєстром) вимог кредиторів банку коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проводити після повного задоволення кредиторських вимог ОСОБА_2

На обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що дії Відповідачів є протиправними, оскільки всі вимоги ОСОБА_2 по поверненню вкладів, відсотків та судових витрат підтверджені судовими рішеннями і повинні бути віднесені до четвертої черги вимог кредиторів згідно положень ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку до виплати коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки цивільні права і обовязки виникли з договорів банківських вкладів укладених у 2007 році.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп» розглянути заяву ОСОБА_2 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не захистив ефективним способом права Позивача, оскільки такий спосіб захисту не призведе до винесення змін до реєстру кредиторів.

Національний банк України маючи реальні можливість вжиття до ТОВ «Брокінвестгруп» заходів впливу, оскільки він виконує контрольні функції, не вжив до цього часу на ТОВ «Брокінвестгруп» заходів адміністративного впливу за тривалі порушення чинного законодавства і прав кредиторів.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, 28 січня 2014 між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та ТОВ «Брокінвестгруп» укладено договір № 33-Л про передавання в управління непроданих активів, відповідно до якого ВАТ Банк «БІГ Енергія» передає в управління ТОВ «Брокінвестгруп» активи, наявні на балансі ВАТ Банк «БІГ Енергія» на дату укладення цього Договору, а ТОВ «Брокінвестгруп» приймає в управління активи і зобовязується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів ВАТ Банк «БІГ Енергія» відповідно до Переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів (а.с. 121-127).

Також, 31 січня 2007 року між ВАТ Банк «БІГ-Енергія, в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ Енергія», та Позивачем був укладений договір № 707/07/056, згідно п. 1.2 якого був розміщений вклад терміном з 31.01.2007 року по 30.01.2009 року.

30 січня 2009 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до ТОВ «Брокінвестгруп» про видачу коштів у зв'язку з закінченням строку дії договору, але товариством в порушення п. 2.1.5 договору по закінченню терміну дії договору не була повернута сума вкладу у розмірі 651113 грн 54 коп. та нараховані відсотки в сумі 8681 грн 36 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 березня 2009 року з ВАТ Банк «БІГ Енергія» стягнуто 659794 грн 90 коп. боргу вкладу, проценти та судові витрати в розмірі 1700 грн, а всього - 661524 грн 90 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2010 року стягнуто на користь позивача 2440,34 грн - відсотків, 9896,92 грн інфляційних, 30,00 грн витрат з ІТЗ та 300 грн витрат на правову допомогу всього - 12667 грн.26 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 квітня 2011 року з ВАТ Банк «БІГ Енергія» стягнуто на користь позивача 186915 грн 89 коп.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2013 року рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2010 року було змінено та збільшено стягнення з 2440,34 грн до 21420,72 грн, та з 9896,92 грн до 84973,97 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року № 2а/2570/3000/2012 задоволено позов ОСОБА_2 та визнано незаконними дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині відмови у внесенні до реєстру вимог кредиторів суми 186915 грн 89 коп., що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 квітня 2011 року.

Визнано незаконними дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині відмови у внесенні до реєстру вимог кредиторів суми 106724 грн 69 коп., що стягнута з банку рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2013 року та рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2010 року.

Визнано незаконними дії ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині визначення розміру акцептованих вимог та віднесення ОСОБА_2 до реєстру кредиторів 4 та 7 черги у сумі 509824,90 грн та скасовано повідомлення вих. № 1443/05 від 03.06.2010 року, повідомлення вих. № 687/05 від 27.05.2010 року, повідомлення № 1619/05 від 10.06.2010 року.

Зобов'язано ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. включити вимоги ОСОБА_2, що підтверджуються рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 квітня 2011 року до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 186915 грн 89 коп. згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року, з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку - до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язано ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. включити вимоги ОСОБА_2, що підтверджуються рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2013 року та рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2010 року до Переліку (реєстру), вимог кредиторів четвертої черги у сумі 106724 грн 69 коп., згідно з положеннями статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону №3127-ІV від 29.11.2005 року, з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку - до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язано ліквідатора Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. включити ОСОБА_2 до реєстру кредиторів четвертої черги у сумі 511524,90 грн, замість 509824,90 грн - станом на 01.04.2010 року, а на даний час з урахуванням рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 квітня 2011 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 лютого 2013 року та рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 березня 2010 року 805165,48 грн., згідно положень статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року з виплатою коштів заборгованості в пріоритетному порядку - до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Поряд з цим, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2013 року у справі № 750/3339/13-ц стягнуто з ВАТ банку «БІГ Енергія» 278916,09 грн плати за безпідставне збереження коштів, три проценти річних в розмірі 61116,89 грн., 82474,36 грн інфляційних, а всього 422507,34 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 березня 2014 року у справі № 750/1516/14 стягнуто з ВАТ банку «БІГ Енергія» проценти за користування вкладом в розмірі 16594,29 грн, три проценти річних в розмірі 16594,29 грн та інфляційні в розмірі 7917,54 коп., а всього 117993,02 грн.

Заочним рішенням Деснянського райсуду м.Чернігова від 25 лютого 2015 року № 750/266/15-ц з ВАТ Банк «БІГ Енергія» стягнуто 111505,34 грн проценти за користуванням вкладом, трьох відсотків річних в розмірі 164288,93 грн, а всього 295588 грн 12 коп.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Визнано незаконними дії ліквідатора ВАТ Банк «БІГ Енергія» Васильченка Ю.Л. в частині бездіяльності (відмови) у внесенні змін до реєстру вимог кредиторів у сумі 422507 грн 34 коп., що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2013 року.

Визнано незаконними дії ТОВ «Брокінвестгруп», в частині бездіяльності (відмови) у внесенні змін до реєстру вимог кредиторів у сумі 117993 грн 02 коп., що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2014 року.

Визнано незаконними дії ТОВ «Брокінвестгруп», в частині бездіяльності (відмови) у внесенні змін до вимог кредиторів у сумі 295588 грн 12 коп, що стягнута з банку рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 лютого 2015 року.

Зобов'язано ТОВ «Брокінвестгруп» включити вимоги ОСОБА_2, що підтверджуються рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 листопада 2013 року, рішенням Деснянського районного Чернігова від 11 березня 2014 року та рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 лютого 2015 року до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 836088 грн 48 коп. згідно положень ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-IV від 29.11.2005 року - загальною сумою вимог за чергою 1641253 грн 96 коп.

Зобов'язано ТОВ «Брокінвестгруп» виплатити всі кошти кредиторської заборгованості ВАТ Банк «БІГ Енергія» загальною сумою вимог 1641253 грн у пріоритетному порядку черговості - до (перед) чергою перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 лютого 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, стягнуто з ВАТ Банк «БІГ Енергія» на користь ОСОБА_2 111505,34 грн - процентів за користування вкладом, 19793,85 грн - 3 проценти річних за неправомірне користування грошима та 316041,76 грн. втрат від інфляції, а всього 447340,95 грн (а.с.18-19).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02червня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, стягнуто з ВАТ Банк «БІГ Енергія» на користь ОСОБА_2 223010,68 грн - процентів за користування вкладом, 39587,70 грн - 3 проценти річних за неправомірне користування грошима та 92371,29 грн втрат від інфляції, а всього 354969,67 грн (а.с.20-21).

10 липня 2017 року Позивач звернувся до ТОВ «Брокінвестгруп» з заявою, в якій просить внести зміни до реєстру кредиторів ВАТ Банк «БІГ Енергія» та включити його вимоги, що підтверджуються заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 25 лютого 2016 року та заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 червня 2017 року до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 802310,62 грн згідно положень ст.96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції Закону № 3127-ІV від 29.11.2005 року та виплатити ці кошти кредиторської заборгованості в пріоритетному порядку до перерахування коштів за вимогами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; направлення заяви ТОВ «Брокінвестгруп» підтверджується фіскальним чеком від 10.07.2018 року (а.с.17).

Однак, ТОВ «Брокінвестгруп» не надано доказів щодо надання відповіді Позивачу на вищевказану заяву відповідно до вимог Закону.

Також, 10 липня 2017 року Позивач звернувся до звернувся до Національного банку України зі скаргою щодо невиконання ТОВ «Брокінвестгруп», якому передано в управління непродані активи ВАТ Банк «БІГ Енергія» постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 липня 2015 року.

10 серпня 2017 року Національним банком України надана відповідь № 20-0009/55373, в якій зазначено, що пакет документів, який надається ТОВ «Брокінвестгруп» на розгляд Комітету з питань нагляду для прийняття рішення щодо погодження внесених ТОВ «Брокінвестгруп» змін до переданого переліку (реєстру) вимог кредиторів банку, має відповідати вимогам Положення № 369.

Інший порядок зміни переданого переліку (реєстру) вимог кредиторів законодавством не передбачено. При цьому повідомлено, що за інформацією, наданою ТОВ «Брокінвестгруп» листом від 04.08.2017 року № 225, ТОВ «Брокінвестгруп» готується клопотання до Національного банку України щодо внесення змін до переданого переліку (реєстру) вимог кредиторів банку у зв'язку із надходженням заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стосовно збільшення суми кредиторських вимог на виконання судових рішень. Щодо виконання судових рішень Національним банком України повідомлено, що виконуючи функцію банківського нагляду, Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Нагляд за виконанням судових рішень банками України виходить за межі повноважень Національного банку (а.с.23).

Задовольняючи адміністративний позов часткового суду першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги до Національного банку України задоволенню не підлягають, оскільки заява Позивача від 10.07.2017 року Національним банком розглянута та надана відповідь, як наслідок не порушено прав та обов'язків Позивача, не вчинено будь-яких дій щодо відмови у погодженні внесення змін до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, якими включити позивача і його вимоги до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 2443564,58 грн, оскільки ТОВ «Брокінвестгруп» не вносилися зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності ТОВ «Брокінвестгруп» щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року та зобов'язання ТОВ «Брокінвестгруп» розглянути заяву ОСОБА_2 про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року.

Враховуючи те, що встановлено бездіяльність ТОВ «Брокінвестгруп» щодо не розгляду заяви Позивача про внесення змін до реєстру кредиторів від 10.07.2017 року, а тому позовна вимога про зобов'язання ТОВ «Брокінвестгруп» внести зміни до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, а Національний банк України погодити внесення змін до Переліку (реєстру) вимог кредиторів, якими включити Позивача і його вимоги до Переліку (реєстру) вимог кредиторів четвертої черги у сумі 2443564,58 грн є передчасною, оскільки не відбулася первинна дія щодо розгляду заяви позивача від 10.07.2017 року, а отже задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на такі обставини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria2" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …".

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) обов'язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

При цьому, згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за частиною 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно - правових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Отже, з викладених законодавчих норм вбачається, що до юрисдикції адміністративних судів належать публічно-правові спори, в яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, який здійснює управлінські функції та реалізує свою компетенцію на основі законодавства.

Колегія суддів зазначає, що публічно - правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов'язковим наявність зв'язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, що у даному випадку, спір виник між фізичною особою і ТОВ «Брокінвестгруп» у зв'язку з закінченням строку дії договору 31 січня 2007 року № 707/07/056 укладеним між ВАТ Банк «БІГ-Енергія, в особі Чернігівської філії ВАТ Банка «БІГ Енергія» та Позивачем, а саме ТОВ «Брокінвестгруп» в порушення п.2.1.5 вказаного договору по закінченню терміну дії договору не була повернута сума вкладу у розмірі 651113 грн 54 коп. та нараховані відсотки в сумі 8681 грн 36 коп.

Таким чином, спірні правовідносини виникли між фізичною особою ОСОБА_2 та юридичною особою ТОВ «Брокінвестгруп».

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України у редакції, чинній на час прийняття рішень) завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна підсудність, юрисдикція цивільних прав передбачена у ч. 1 ст. 15 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16.

Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі, роз'яснивши Позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст. ст. 238, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРОКІНВЕСТГРУП", Національного банку України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.М. Літвіна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 26.07.2018 року.