Справа № 191/1518/18
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1518/18
Провадження № 2-а/191/19/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Кухар Д.О.,

за участю секретаря: Яніної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 Р763 УПП ДПП про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він ОСОБА_1 21.04.2018 рухався по трасі М-18 у напрямку смт. Іларіонове з включеним ближнім світлом фар. Потім один з чотирьох інспекторів показав йому, щоб він зупинився, і він вимкнув ближнє світло фар почав виконувати маневр зупинки, а в цей час інспектор Панченко В.М. стоявши до нього спиною, повернувся та теж приказав зупинитись.

Тобто його зупинили 2 інспектори, у інспектора Панченко В.М. позивач запитав причину зупинки. Інспектор пояснив, що нібито було вимкнене ближнє світло фар. Позивач пояснив інспектору, що був зупинений іншим інспектором і вимкнув світло виконуючи зупинку. Але він сказав, що він цього не бачив, інспектор Панченко В.М. почав вимагати водійське посвідчення та талон реєстрації автомобіля. Позивач повідомив, що зупинка була незаконною, але пішов йому назустріч та предявив йому ці документи. Інспектор потребував у позивача страховий поліс, він достав страховку, бо знав що вона у нього є, так як зробив її 21.04.2018 року о 8.00 ранку. Але позивач йому показав ненавмисно стару страховку. Після чого інспектор Панченко В.М. сказав, що на мене буде винесена постанова за відсутність страховки. Позивач попросив дати пояснення в письмовому виді, що і зробив. Разом з написаним поясненням позивач предявив діючу страховку, але інспектор Панченко В.М. не захотів на неї дивитись та сказав, що потрібно було пред'явити її на протязі 1 хвилини з моменту вимоги інспектора. З боку інспектора Панченко В.М. лунали численні погрози. Він говорив, якщо не випише постанову через страховку,то знайде якісь невідомі інші порушення, і складе постанову на нього.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем була здійсненна незаконна зупинка транспортного засобу. Інспектор Панченко В.М. позбавив права ОСОБА_1 можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП та не захотів дивитись на страховий поліс.

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд, скасувати постанову інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 серія АР № 881555 від 21.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача інспектор роти № 7 батальйону № 3 УПС в Дніпропетровській області Департаменту патрульної служби ОСОБА_2 звернувся до суду із письмовим запереченням, додавши відеозапис фіксації адміністративного правопорушення, в якому зазначив що розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулось у відповідності до вимог КУпАП та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Просить розглянути справу без його участі.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову АР № 881555 від 21.04.2018 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 (чотириста двадцять пять) гривень.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд, оглянувши відеозапис наданий інспектором патрульної поліції ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, з урахуванням п. 21.2 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників транспортних засобів», приходить до висновку, що останнє містить докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного порушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не знайшли своє підтвердження та є не обґрунтованими, тому позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем правомірно винесено постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись Правилами дорожнього руху України, ст.ст.251, 254, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 69-71, 94, 99, 104, 139 159, 160, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_3