Справа № 815/119/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/119/18

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Бойка А.В., Єщенка О.В.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника позивача Кіріяк Н.В. та представника відповідача Дубчака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення 02.03.2018р.) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:
09.01.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України від 21.04.2017 року №41 в частині відмови в призначенні їй одноразової грошової допомоги, пов`язаної зі смертю її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що чоловік позивачки загинув внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, однак відповідач протиправно відмовляє їй у нарахуванні відповідної одноразової грошової допомоги.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України від 21.04.2017 року в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , пов`язаної зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 . Зобов`язано Комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги пов`язаної зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник Міністерства оборони України 23.03.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 року та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивачка ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була дружиною військовослужбовця ОСОБА_2 .

Прапорщик ОСОБА_2 в період 1983-1999р.р. проходив службу у Збройних Силах України. У 1998 році - проходив службу у складі миротворчої місії у Югославії.

У 2014 році, відповідно до наказу військового комісара Суворовського районного військового комісаріату м. Одеси від 02.09.2014 року №37, ОСОБА_2 був призваний на військову службу в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини 2317БтРо (м. Роздільна Одеської області).

З 24.09.2014 року по 13.11.2014 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції в складі в/ч пп НОМЕР_1 , яка безпосередньо зарахована до сил та засобів, які беруть участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в секторі «М».

З свідоцтва про хворобу №732, затвердженого Постановою ГВЛК Військово-лікарської комісії Південного регіону від 31.03.2015р. №798, вбачається, що 27.03.2015 року ВЛК (хірургічного профілю) Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за розпорядженням начальника ВМКЦ Південного регіону від 25.03.2015 року провела огляд ОСОБА_2 та поставила діагноз: «рак середнє-ампулярного відділу прямої кишки» T3N0M0G2, IIB ст., II клин група; «функціонуюча ілеостома» в правій боковій ділянці живота після операції лапароскопії, резекції прямої кишки з формуванням сигморектоанастомозу, ілеостомії. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статей 8-6, 52-а графи II «Розкладу хвороб» зроблено висновок, що ОСОБА_2 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

31.03.2015 року, на підставі постанови ВЛК Військово-медичного клінічного госпіталю Південного регіону, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №91 ст.прапорщика ОСОБА_2 було звільнено та виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (за станом здоров`я).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.11.2016 року серії НОМЕР_2 , актовий запис №11825.

Причиною смерті, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №81 від 22.11.2016 року, стали: «Ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення середньоампулярного відділу прямої кишки».

Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №684 від 22.12.2016 року захворювання старшого прапорщика у відставці ОСОБА_2 , 1956 р.н. : «Ракова інтоксикація та злоякісне новоутворення середньоампулярного відділу прямої кишки», яке призвело до смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 видане 22.11.2016р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Одеській області, лікарським свідоцтвом про смерть №81 від 22.11.2016 р., медичними та військово-обліковими документами, - захворювання яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом батьківщини.

01.03.2017 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - старшого прапорщика запасу ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

16.03.2017р. військомат своїм листом №1807 повідомив позивача про те, що документи з висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України за вих. від 03.03.2017р. №1518 на комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

В подальшому, листом Одеського обласного військового комісаріату від 18.05.2017 року №3445 позивача повідомлено, про те, що Комісія, розглянувши подані документи, дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Протокольного рішення від 21.04.2017 року №41.

З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.04.2017р. №41 вбачається, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності спірних рішень та наказу відповідачів.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Приписами ст.16 вказаного Закону також врегульовано питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У відповідності ж до п.п.1,2 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Як видно зі змісту ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у пп.1-3 п.2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного причинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (ст.16-4 Закону №2011).

Отже, з аналізу зазначених вище норм вбачається, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується зокрема членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, в тому числі після звільнення такої особи з військової служби.

Як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, на день смерті ОСОБА_2 дійсно не був військовослужбовцем, проте його захворювання, яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із захистом батьківщини, т.б. пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними доказами.

Отже, у зв`язку з зазначеним, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, приходить до висновку, що захворювання, які стали причиною смерті ОСОБА_2 безпосередньо пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

При цьому, слід звернути увагу, що вказані обставини відповідачем фактично не заперечувались.

Разом з тим, відповідач, подаючи апеляційну скаргу зазначає, що позивачу необхідно відмовити у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки така допомога призначається членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби, тобто, оскільки на день смерті ОСОБА_2 на військовій службі не перебував, а одноразова грошова допомога виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, який перебував на кадровій військовій службі або проходив військову службу за контрактом, військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного, який проходив службу в Збройних силах України, під час виконання ним обов`язків військової служби, військовозобов`язаного чи резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Проте, на думку суду визначальним є саме той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого потім помер.

Тобто, допомога у такому випадку повинна призначатися незалежно від того, чи була ця особа військовослужбовцем на час смерті.

Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Таким чином, з аналізу змісту положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слідує, що якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, цей Закон також містить і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, з вказаного можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Враховуючи зазначене, судова колегія вважає висновки відповідачів про те, що позивачка нібито не має права на передбачену Законом спірну одноразову грошову допомогу є помилковими, в зв`язку із чим, права ОСОБА_1 дійсно підлягають судовому захисті, а її позовні вимоги задоволенню.

Крім того, при цьому також слід зазначити, що аналогічна правова позиція з даного спірного питання була викладена і Верховним Судом, зокрема, в своїй постанові від 06.02.2018 року по справі №761/18099/15-а.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

О.В. Єщенко