Справа № 182/6258/17 (2-а/0182/423/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2018 рокусправа № 182/6258/17 (2-а/0182/423/2017)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Лукманова О.М.,

суддів: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.,

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на додаткове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 року (суддя Кобеляцька-Шаховал І.О., м. Нікополь, повний текст додаткового рішення складено 16.05.2018 року) у справі №182/6258/17(2-а/0182/423/2017) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до Нікопольського ОУПФ України Дніпропетровської області (правонаступник - Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області, далі по тексту - відповідач), в якому просила визнати неправомірними дії та скасувати рішення Нікопольського ОУПФ України Дніпропетровської області від 06.10.2017 року щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ; зобов'язати відповідача зарахувати до 23-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 17.02.1997 року по 01.02.1999 року на посаді юрисконсульта відділу по взаємодії з правоохоронними органами, правовій та оборонній роботі Нікопольської райдержадміністрації; зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років їй на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 18.09.2017 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2018 року апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Дніпропетровській області повернуто.

15.05.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила доповнити рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року наступним змістом: зобов'язати ГУ ПФ України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 18.09.2017 року, виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми заробітної плати. вказаної у довідці, виданій Дніпропетровської обласною прокуратурою за №18-37вих16 від 18.09.2017 року, у повному розмірі без обмеження граничного розміру пенсії. Заява мотивована тим, що суд вирішивши питання про право на пенсію за вислугу років з 18.09.2017 року, не визначив у повній мірі спосіб виконання судового рішення, а саме не зазначив про виплату призначеної пенсії. ОСОБА_2 вважала, що прийнятим 19.02.2018 року Нікопольським місьрайонним судом судовим рішенням не у повній мірі здійснено захист її прав та інтересів.

16.05.2018 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено додаткове рішення у справі №182/6258/17(2-а/0182/423/2017), яким зобов'язано Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років, на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру», з 18.09.2017 року, виходячи із розрахунку 60% від суми заробітної плати, вказаної у довідці, виданої Дніпропетровської обласною прокуратурою за №18-37вих16 від 18.09.2017 року, у повному розмірі без обмеження граничного розміру пенсії, в іншій частині рішення залишено без змін. Додаткове рішення обґрунтоване тим, що ст.86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, а тому, враховуючи, що судом при задоволенні позовних вимог не було вирішено питання про порушене право, а також не визначено спосіб виконання рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року, суд вважав заяву про винесення додаткового рішення обґрунтованою.

З додатковим рішенням не погодилось Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати додаткове рішення та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Свої вимоги обґрунтувало тим, що додаткове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначав, що у порушення ст.44 КАС України заява про винесення додаткового рішення не була направлена пенсійному органу, останній про розгляд заяви не повідомлявся. Апелянт вказував, що в порушення ст.252 КАС України, при винесенні додаткового рішення суд першої інстанції розглянув позовні вимоги про зобов'язання виплачувати пенсію, які не були предметом розгляду при винесенні рішення 19.02.2018 року, тобто необґрунтовано вийшов за межі позовних вимог. Апелянт зазначав, що додаткове рішення прийняте з порушенням вимог ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки ОСОБА_2 на сьогоднішній день працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», та не набула ще права для виплати пенсії у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки не досягла пенсійного віку 60 років, відповідно до ст.26 вищезазначеного Закону.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа розглянута згідно ч. 4 ст. 229 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Нікопольського ОУПФ України Дніпропетровської області, правонаступником якого є Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області, в якому просила визнати неправомірними дії та скасувати рішення Нікопольського ОУПФ України Дніпропетровської області від 06.10.2017 року щодо відмови в призначенні їй пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ; зобов'язати відповідача зарахувати до 23-річного стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи з 17.02.1997 року по 01.02.1999 року на посаді юрисконсульта відділу по взаємодії з правоохоронними органами, правовій та оборонній роботі Нікопольської райдержадміністрації; зобов'язати відповідача призначити пенсію за вислугу років їй на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 18.09.2017 року.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

15.05.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій просила доповнити рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року та зобов'язати ГУ ПФ України в Дніпропетровській області виплачувати ОСОБА_2 пенсію за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 18.09.2017 року, виходячи із розрахунку 60 відсотків від суми заробітної плати. вказаної у довідці, виданій Дніпропетровської обласною прокуратурою за №18-37вих16 від 18.09.2017 року, у повному розмірі без обмеження граничного розміру пенсії. Заява мотивована тим, що суд вирішивши питання про право на пенсію за вислугу років з 18.09.2017 року, не визначив у повній мірі спосіб виконання судового рішення, а саме не зазначив про виплату призначеної пенсії. ОСОБА_2 вважала, що прийнятим 19.02.2018 року Нікопольським місьрайонним судом судовим рішенням не у повній мірі здійснено захист її прав та інтересів.

Додатковим рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 року заява була задоволена. При цьому суд першої інстанції вказав у резолютивній частині додаткового рішення про те, що в іншій частині рішення залишено без змін, тобто додатковим рішення вніс зміни до рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року.

Відповідно ч. 1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, ч.1 ст.252 КАС України передбачено вичерпний перелік підстав ухвалення додаткового рішення. При цьому законодавець не передбачив на цій стадії права суду вийти за межі позовних вимог відповідно до ст.9 КАС України.

Як вбачається з тексту позовної заяви ОСОБА_2, рішення Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 року, тексту заяви про ухвалення додаткового рішення та самого додаткового рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 року, суд першої інстанції додатковим рішенням вирішив позовні вимоги, які не були заявлені ОСОБА_2 у позовній заяві.

Крім того, суд першої інстанції, в порушення процесуального законодавства, додатковим рішенням від 16.05.2018 року вніс зміни до рішення від 19.02.2018 року. На думку колегії суддів, суд першої інстанції у даному випадку невірно застосував положення ст.252 КАС України, в частині не визначення способу виконання судового рішення, при умові вирішення питання про право у рішенні суду.

Крім того, вирішуючи нові позовні вимоги, які не були ОСОБА_2 заявлені у позовні заяві, суд першої інстанції фактично порушив вимоги ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент спірних відносин), тимчасово, по 31.12.2017 року: особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10.122015 року №889-VІІ «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З 01.01.2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України». «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 на час звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, 15.05.2018 року працює першим заступником керівника Нікопольської місцевої прокуратури. Ухвалюючи додаткове рішення, яким суд першої інстанції зобов'язав Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області виплачувати пенсію відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» з 18.09.2017 року, суд не врахував цю обставину та не надав їй оцінки взагалі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, додаткове рішення слід скасувати, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 252, 315, 317, 321, 322 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Додаткове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 року у справі №182/6258/17(2-а/0182/423/2017) - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №182/6258/17(2-а/0182/423/2017) - відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів відповідно до ст.,ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова