Справа № 751/4994/18
Суддя: Філатова Л. Б.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/4994/18
Провадження №2-а/751/188/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2018 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Філатової Л.Б.,

за участю секретаря Грищенко Н.С., представника позивача Дубинський А.М., відповідача ОСОБА_2, перекладача Шапоренко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення терміном на шість місяців,

В С Т А Н О В И В :

24.07.2018 Чернігівський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23.07.2018 о 02 год. 10 хв., на напрямку н.п. Часовня (РФ) - н.п. Пльохів (Україна), на околиці н.п. Пльохів Сновського району Чернігівської області, прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гірськ», за незаконне перетинання державного кордону із Російської Федерації в Україну в обхід встановленого пункту пропуску, було затримано громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів стало відомо, що громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 однією групою з іншими громадянами Шрі-Ланка та Пакистану, під супроводом громадянина Російської Федерації ОСОБА_7, слідували з Російської Федерації в Україну, з метою пошуку кращих умов життя. В зв'язку з відсутністю документів на право перетинання державного кордону України, вони обійшли встановлений пункт пропуску «Сеньківка» по напрямку н.п. Часовня (РФ) - н.п. Пльохів (Україна) та незаконно перетнули державний кордон України, чим скоїли правопорушення, передбачене ст.204-1 КУпАП. Напрямок руху затриманих громадян також підтверджується доріжкою слідів. 23.07.2018 року іноземцю було вручено рішення про примусове повернення, але відповідач своєю заявою на розписці про отримання зазначив, що не бажає повертатися до своєї країни. 23.07.2018 року до Департаменту Консульської служби МЗС України направлено повідомлення про затримання відповідача з метою проведення заходів щодо його примусового видворення. 23.07.2018 року було направлено лист до Прикордонного представника Російської Федерації по Брянській ділянці з метою проведення прикордонно-представницької зустрічі та вирішення питання щодо подальшого прийому-передачі іноземних громадян. Враховуючи той факт, що даний громадянин письмово відмовляється повернутися до країни походження, а також у нього відсутнє фінансування для купівлі квитка до країни походження та відсутні документи на законний в'їзд до території інших країн, вважає, що даний іноземний громадянин ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення та в будь-якому випадку не взмозі його виконати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Зазначив, що відповідач здійснив незаконний перетин державного кордону України, на території України перебуває незаконно, категорично відмовляється добровільно покидати територію України та повернутися до країни походження, а також у нього відсутнє фінансування для купівлі квитка, та відсутні документи на законний в'їзд до території інших країн, тому є всі обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що повертатись до країни походження не хоче, оскільки там війна, вказав, що у нього відсутні кошти на придбання квитка із заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не звертався.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії паспорта НОМЕР_1 виданий 23.01.2017 МВС уряду Пакистан, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Котли, Пакистан є громадянином Ісламської Республіки Пакистан.

Зі змісту протоколу про адміністративне затримання від 23.07.2018 року, складеного вбачається, що 23.07.2018 року о 02 год. 10 хв. громадянина ОСОБА_2 затримано близько 1500 м від державного кордону України прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Гірськ», який незаконно перетнув державний кордон України поза встановленим пунктом пропуску.

Рішенням начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чернігівського прикордонного загону від 23 липня 2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2, було вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його покинути територію України у термін до 24 липня 2018 року. Відповідача було повідомлено про прийняте рішення та ознайомлено з вимогами ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та наслідками невиконання рішення про примусове повернення. Відповідач письмово повідомив, що не бажає повертатися в свою країну.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно з пунктом 8 Типового Положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, поміщення іноземців до пункту перебування здійснюється його адміністрацією на підставі рішення адміністративного суду згідно з актом приймання-передачі після завершення органами внутрішніх справ, охорони державного кордону чи Служби безпеки документування порушення іноземцями законодавства України та у разі неможливості з об'єктивних причин (відсутність паспортних документів, коштів для повернення тощо) проведення організаційних і практичних заходів щодо їх адміністративного видворення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч.1 ст.30 цього Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території Україні, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають в Україні», затвердженої наказом МВС України від 29.02.2016 року за №748/288781, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Дана обставина не заперечується відповідачем.

Разом з тим, статтею 26 Закону України від 22 вересня 2011 року «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п'ята вказаної статті Закону № 3773-VI).

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, письмово відмовляється повернутися до країни походження, а також у нього відсутнє фінансування для купівлі квитка до країни походження та відсутні документи на законний в'їзд до території інших країн, суд дійшов висновку, що даний іноземний громадянин ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення та в будь-якому випадку не взмозі його виконати, а тому наявні підстави визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для його примусового видворення за межі території України і затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення терміном до шести місяців по 23 січня 2019 року і задоволення адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України рішення в частині примусового видворення підлягає зверненню до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 9, 73-77, 90, 243-246, 288, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: Ісламська Республіка Пакистан.

Затримати громадянина Ісламської Республіки Пакистан - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою забезпечення примусового видворення терміном до шести місяців по 23 січня 2019 року.

Рішення в частині примусового видворення звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.Б. Філатова