Справа № 815/3153/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3153/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Вовченко O.A., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 05 березня 2018 року про скасування протоколу від 10.01.2018 року щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №9033 від 05 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1;

- зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1, відкрито провадження у даній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - управління) із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно п. «д» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Протоколом №9033 від 10.01.2018 року управління призначило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, видало пенсійне посвідчення та у лютому 2018 року позивач отримав 3897,54 грн. 05 березня 2018 року управлінням було прийнято розпорядження, яким скасовано протокол від 10.01.2018 року щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу. Також, 05 березня 2018 року управлінням було прийнято рішення №9033 про відмову у призначенні пенсії у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказує, що позивач народився 30.07.1962 року та має загальний страховий стаж 20 років 10 місяців 12 днів. Окрім цього, у відповідності до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, між позивачем та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0018 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 10.11.2017 року, відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. якого позивачем було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.01.2004 року по 31.07.2009 року у розмірі 47168,00 грн., з огляду на що позивачем було отримано 5 років 7 місяців страхового стажу. Також між позивачем та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0024 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 05.12.2017 року, відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. якого позивачем було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.08.2009 року по 30.09.2009 року у розмірі 1408,00 грн., з огляду на що позивачем було отримано 2 місяці страхового стажу. Отже, загальний страховий стаж позивача складає 26 років 7 місяців 12 днів, з яких 13 років 4 місяці 24 дні стажу за вислугу років. Зазначає, що відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, не врахував період сплати внесків за договором про добровільну участь та посилаючись на відсутність необхідного загального страхового стажу на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017, відмовив у призначенні пенсії. Позивач виконав усі передбачені законодавством України умови для призначення йому пенсії за вислугу років з моменту подання до Пенсійного фонду відповідної заяви. В своєму рішенні відповідач як на підставу для неврахування загального страхового стажу позивача, посилався на п. 2-1 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», трактуючи його таким чином, що добровільно сплачені позивачем страхові внески за попередній період, були сплачені після 03.10.2017 року (дата набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»). Проте, позивачем були сплачені страхові внески саме за попередній період, з 01.01.2004 року по 30.09.2009 року, у відповідності до статті 12 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підлягають зарахуванню до загального страхового стажу позивача. Зазначає, що таким чином, відповідач дійшов хибного висновку щодо відмови позивачу у призначенні пенсії та його рішення №9033 від 05.03.2018 є протиправним та підлягає скасуванню. Вказує, що ні Порядком, а ні ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено прийняття такого розпорядження органом Пенсійного фонду та є незрозумілим на підставі якої норми законодавства його було прийнято.

Враховуючи вищевикладені обставини позивач просить суд скасувати вищевказані рішення та зобовязати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за вислугу років.

25 липня 2018 року через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду за вх.№21510/18 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.45-46), у якому відповідач, посилаючись на до п.п.38, 43 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №21-1, ст. 55 п. «д» Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 року № 2148-VІІІ зазначає, що Оскільки на дату набрання чинності Закону № 2148-УІІІ страховий стаж позивача складає 20 років 10 місяців 12 днів, з яких спеціального стажу за вислугою років - 13 років 4 місяці 24 дні (без урахування періоду сплати внесків за договором про добровільну участь), право на призначення пенсії за вислугу років позивач не має у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на пенсії позивач набуде після досягнення пенсійного віку, а саме в 60 років при наявності загального стажу 29 років, в разі відсутності необхідного стажу позивач набуде право на пенсію в 63 роки (необхідний стаж 22-32 років).

На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 06.12.2018 року позивач звернувся до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.16, 55 зворот, 73 зворот).

Згідно копії трудової книжки серії БТ-І №4914536 (а.с.20) та довідки ПАТ «Українське Дунайське Пароплавство» №СРП/634 від 27.10.2017 року (а.с.32, 58) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював повний робочий день на транспортних суднах з оплатою праці згідно штатного розпису працівника плавскладу морського та річкового флоту з 05.05.1985 року по 01.09.2000 року, та що його пільговий стаж складає 13 років 4 місяці 24 дні.

У відповідності до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, між ОСОБА_1 та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0018 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 10.11.2017 року (а.с.21-22), відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. якого позивачем було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.01.2004 року по 31.07.2009 року у розмірі 47168,00 грн., що підтверджується квитанцією №N1ВН943498 від 10.11.2017 року (а.с.23).

Також між ОСОБА_1 та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0024 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 05.12.2017 року (а.с.24-25), відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. якого позивачем було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.08.2009 року по 30.09.2009 року у розмірі 1408,00 грн., що підтверджується квитанцією №N1С7А45308 від 05.12.2017 року (а.с.26).

Таким чином позивачем отримано 5 років 9 місяців страхового стажу, що підтверджується звітом про суми добровільних внесків, передбаченим договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати до органів доходів і зборів за 2017 рік (а.с.27-30).

На підставі викладеного, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 7 місяців 12 днів, з яких 13 років 4 місяці 24 дні стажу за вислугу років.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Як передбачено ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров'я.

Згідно зі ст. 51 цього ж Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення).

Як передбачено п. «д» ст. 55 Закону № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають: плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, розїзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами пятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону; працівники окремих видів суден, професій і посад плавскладу суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості - за списком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років у чоловіків і не менше 25 років у жінок.

Відповідно до п. 1.6. Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно п. 1.7. Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 2.1. Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу); 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Згідно з п. 2.4. Порядку до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Відповідно до абз.1 та 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з абз. 8 пункту 20 Порядку у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 N 18-1 (далі Порядок №18-1), цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Згідно з п. 11 Порядку №18-1 для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообовязкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування".

Частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до ч.1 ст. 83 «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, на момент звернення 06 грудня 2017 року із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 мав загальний страховий стаж 26 років 7 місяців 12 днів, та має право на призначення пенсії відповідно до п «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з яких 13 років 4 місяці 24 днів стажу за вислугу років.

Таким чином, Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі правомірно прийняло 10 січня 2018 року протокол №9033 (а.с.18, 52, 54), яким ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугою років на підставі загального стажу 26 років 7 місяців 12 днів. З яких спеціальний стаж 13 років 4 місяці та 24 дні, а добровільне страхування 5 років 9 місяців 24 дні.

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 видано пенсійне посвідчення серії ААЇ №863000 (а.с.15), згідно якого вид пенсії за вислугу років, довічно.

Однак, розпорядженням центрального відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 05 березня 2018 року (а.с.11, 51 зворот) протокол від 10.01.218 року про призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 скасовано згідно зі змінами, які відбулися з ухваленням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-УІ та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII, оскільки на дату набрання чинності Закону № 2148-VIII відсутній необхідний страховий стаж, який визначає право на пенсію.

05 березня 2018 року Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі прийняло рішення №9033 (а.с.12, 51, 73 зворот), в якому зазначено, що оскільки на дату набрання чинності Закону № 2148-VIII страховий стаж ОСОБА_1 складає 20 років 10 місяців 12 днів, з яких спеціального стажу за вислугу років - 13 років 4 місяці 24 дні (без урахування періоду сплати внесків за договором про добровільну участь), право на призначення пенсії за вислугу років позивач не маєте за відсутності необхідного страхового стажу. Відповідно ст. 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на пенсію Ви набудете після досягнення пенсійного віку, а саме в 60 років при наявності загального стажу 29 років, у разі відсутності необхідного стажу право ОСОБА_1 набуде в 63 роки (необхідний стаж 22-23 роки).

Суд зазначає, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою правління Пенсійного фонду України від03.11.2017 року № 26-1 «Про порядок оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії» не передбачено можливість скасування управліннями Пенсійного фонду України раніше прийнятого рішення про призначення пенсії з тих підстав, що управління Пенсійного фонду України дійшло в результаті повторного розгляду заяви про призначення пенсії необґрунтованого у рішенні висновку про відсутність у заявника достатнього страхового стажу.

Пунктом 4 Порядку оформлення, виготовлення та видачі документів, що підтверджують призначення особі пенсії, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 03.11.2017 року № 26-1 передбачено лише, що пенсійне посвідчення підлягає знищенню у випадку виявлення помилки в записах, скасування рішення про призначення пенсії, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості, а також у випадках втрати придатності пенсійного посвідчення для користування або смерті власника.

Ні в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії, ні в оскаржуваному розпорядженні відсутнє достатнє та належне обґрунтування підстав їх прийняття.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваноих розпорядження від 05.03.2018 року та рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 25.03.2018 року №9033.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Одесі про визнання протиправними та скасувати розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 05 березня 2018 року про скасування протоколу від 10.01.2018 року щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 та рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №9033 від 05 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

В той же час, щодо вимог позивача зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 березня 2018 року суд вважає за доцільне у їх задоволенні відмовити, оскільки у звязку із задоволенням первісних позовних вимог позивача щодо скасування розпорядження та рішення логічно випливає той факт, що протокол №9033 від 10 січня 2018 року про призначення ОСОБА_1 пенсію за вислугу років є чинним і на його підставі позивачу повинна нараховуватись та виплачуватись пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 27.06.2018 №ПН691, позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн., які підлягають присудженню на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування розпорядження, визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 05 березня 2018 року про скасування протоколу від 10.01.2018 року щодо призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №9033 від 05 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі за рахунок бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1409,60 грн., сплачений згідно квитанції № ПН691 від 27 червня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, адреса: вул.Л.Толстого, 7, м.Одеса, 65023).

Відповідач - Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (, адреса: вул.Ільфа і Петрова, 4а, м.Одеса, 65121).

Суддя Вовченко O.A.

.