Справа № 813/1969/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №813/1969/18
25 липня 2018 року

зал судових засідань № 9
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:
представника позивача Каверіна С.М.,

представника відповідача Білик І.М.,

представника відповідача Катревич Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дії, стягнення одноразової грошової допомоги,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), в якому просить суд:

-визнати протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченої ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;

-стягнути з відповідача на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» з урахуванням раніше виплачених сум в сумі 15894,45грн.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», входить до складу грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби і на підставі ч.2 ст. 9, ч.2 ст. 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) має бути включена до складу грошової допомоги, яка підлягає виплаті військовослужбовцям при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, має періодичний характер, оскільки виплата такої винагороди залежить від наявності рішень відповідних суб`єктів владних повноважень та від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не може включатися до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого проводиться розрахунок інших додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі і одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. На думку представника позивача, дії відповідача щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільнені з військової служби, виплата якої визначено у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік вислуги військової служби у відповідності до ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій», не гуртуються на законні і є протиправними, та привезли до виплати відповідачем належного ОСОБА_1 грошового забезпечення у меншому розмірі ніж законодавчо визначено. Вважає, що доводи відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву без надання будь-яких доказів правомірності своїх дій, не гуртуються на положеннях законодавства та не спростовують доводів позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених в запереченнях на позовну заяву. Просили суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши подані документи та матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 проходила військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого техніка-начальнику групи автоматизованих систем управління відділення зв`язку відділу прикордонної служби «Львів-аеропорт» ІІ категорії (тип А).

Наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України м.Львів ОСОБА_2 №274-ос від 30.10.2017 ОСОБА_1 звільнена з військової служби, у відставку на підставі п.п. «В» (за віком) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 28.11.2017.

Наказом начальника 7 прикордонного Карпатського загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України м.Львів Чорним О.В. №57-ос від 07.03.2018 ОСОБА_1 виключена із списків особового складу загону, усіх видів забезпечення.

Цим же наказом позивачу було визначено здійснити виплату одноразової грошової допомоги по звільненню, передбачену наказом Адміністрації Держприкордонслужби України №425 від 20.05.2008, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років.

З метою з`ясування обставин щодо неврахування відповідачем додаткової щомісячної грошової винагороди при розрахунку вихідної допомоги при звільненні, ОСОБА_1 05.03.2018 звернулася до відповідача з відповідною заявою вх.№Є-76.

Листом від 14.03.2018 №11/Є-76 відповідач повідомив позивача, що відповідно до пункту 8. Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, до місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, не включається щомісячна додаткова грошова допомога, тобто місячна грошова винагорода не повинна враховуватись до вихідної допомоги при звільненні.

Не погодившись з правовою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Виплата військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за закінченням строку контракту одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби передбачена ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в ч.2 ст. 9 якого зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що одноразова грошова допомога при звільненні входить до складу грошового забезпечення, є його одноразовим додатковим видом, виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок її виплати визначається Міністром оборони України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» установлена щомісячна додаткова грошова винагорода.

Відповідно до п. 2 вказаної Постанови, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання цієї постанови були видані Накази Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 (втратив чинність 16.12.2016) та від 24.10.2016 № 550 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».

Пунктом 8 Інструкцій, затверджених вказаними вище Наказами Міністра оборони України, встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, як встановлено п. 38.6 Розділу «XXXVIII. Грошова допомога військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони від 11.06.2008 № 260(чинний на час існування правових відносин між сторонами), військовослужбовцям, які звільняються, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:

звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Зазначене вказує на те, що порядок виплати грошового забезпечення, визначений Міністром оборони України, як зазначено в ч.4 ст.9 Закону України від «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не передбачає включення до складу місячного грошового забезпечення при звільненні, з якого нараховується грошова допомога при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди.

З аналізу наведених правових положень вбачається, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі ч. 2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Подібний підхід регулювання встановлений і щодо розміру винагороди, відповідно до якого до складу грошового забезпечення, з якого обраховується і виплачується винагорода, не введені всі його складові.

Аналогічне розуміння положень постанови №889 Верховний Суд України сформулював у постановах від 15.10.2013 (справа №21-368а13), 04.11.2014 року (справа №21-473а14), 03.03.2015 (справа №21-32а15), 19.05.2015 (справа №21-466а15) та Верховний Суд в постанові від 01.03.2018 у справі №761/17387/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було підстав для включення до складу грошової допомоги при звільненні позивача сум щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, оскільки відповідач, не включивши до складу місячного грошового забезпечення при звільненні, з якого нараховується грошова допомога при звільненні позивачу, щомісячної додаткової грошової винагороди, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :
у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 30.07.2018.

Суддя Лунь З.І.