Справа № 813/4344/17
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4107/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Кухтея Р.В., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судових засідань Мацьків М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС про скасування наказу та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

суддя(і) у І інстанції Качур Р.П.,

час ухвалення рішення 11 год. 32 хв.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 20 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому після уточнення своїх вимог просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Львівської митниці ДФС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 664-о від 15 вересня 2017 року, яким на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани;

- стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1,00 грн.;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі невиплачених премій за результатами роботи у період дії незаконно накладеного дисциплінарного стягнення;

- стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 4589,16 грн., як компенсацію витрат на лікування.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 813/4344/17 позов ОСОБА_2 було задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено факт невиконання або неналежного виконання ОСОБА_2 своїх посадових обов'язків, а тому наказ № 664-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» прийнятий протиправно і підлягає скасуванню.

Прийняття оскаржуваного наказу та розповсюдження його серед співробітників позивача спричинило йому моральні переживання, які призвели до суттєвого погіршення життя позивача і цим йому було спричинено моральну шкоду, яку той оцінив у розмірі символічної однієї гривні, що є співмірним до понесених моральних страждань.

Враховуючи те, що здоров'я ОСОБА_2 погіршилось внаслідок застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани, він витрачав кошти для його відновлення та підтвердив такі витрати належним чином, суд вважав обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у виді понесених витрат на лікування у сумі 4589,16 грн.

Львівська митниця ДФС у своїй апеляційній скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що встановлений в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням (далі - УПМП) Скоромним Я.І. факт перебування ОСОБА_2 27 березня 2017 року під час виконання своїх посадових обов'язків у службовому приміщенні у лежачому стані у присутності водія, який подавав документи до митного контролю, вказує на порушення позивачем правил етичної поведінки державних службовців та наявність у його діях ознак дисциплінарного проступку. Тому наказ Львівської митниці ДФС від 15 вересня 2017 року № 664-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» винесений з дотриманням норм чинного законодавства.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не наведено причинно-наслідкового зв'язку між діями митниці та моральними стражданнями, а також розрахунку моральної шкоди та доказів про наявність самої моральної шкоди.

Окрім того, на думку відповідача, у судових засіданнях належним чином не досліджувалися докази, які надавав ОСОБА_2 завдання йому матеріальної шкоди Львівською митницею ДФС.

Додатково акцентує увагу апеляційного суду на тому, що згідно з приписами статті 1173 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Проте, суд першої інстанції відповідний орган Державного казначейства України до участі у справі не залучив та стягнули моральну шкоду із Львівської митниці ДФС, а не із державного бюджету.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо безпідставного задоволення судом першої інстанції його позовних вимог.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 1 серпня 2008 року наказом Державної митної служби України № 1407-к ОСОБА_2 було призначено на посаду провідного інспектора сектору митного оформлення відділу митних платежів Львівської митниці і 4 серпня 2008 року ним прийнято присягу державного службовця.

Згідно з доповідною запискою від 29 березня 2017 року за № 2228/13-70-20/10/27 в.о. заступника начальника - начальника УПМП Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. з 21.00 год. 27 березня 2017 року по 3.00 год. 28 березня 2017 року ним було здійснено виїзди до пунктів пропуску «Рава-Руська-Хребенне» та «Грушів-Будомєж» з метою перевірки службової діяльності працівників відділів митного оформлення та управління протидії митним правопорушенням, виконання ними покладених завдань із протидії митним правопорушенням. Під час цього ним зроблено висновок про неналежний рівень дисципліни посадової особи відділу митного оформлення № 1 п/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС державного інспектора ОСОБА_2, що проявилося у тому, що він перебував у лежачому стані у приміщенні, де здійснюється митний контроль вантажних транспортних засобів у напрямі «виїзд за межі митної території України», у присутності водія, який подавав документи іншому інспектору митного оформлення. На підставі викладеного Скоромний Я.І. просив провести перевірку за вказаними фактами з метою дослідження дотримання посадовими особами відділу митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська» вимог чинного законодавства України та етики державного службовця.

10 квітня 2017 року за результатами тематичної перевірки, проведеної на підставі розпорядження в.о. начальника Львівської митниці ДФС від 3 квітня 2017 року № 53-р «Про проведення тематичної перевірки», було складено довідку, у підпунктах 7.2 та 7.3 пункту 7 якої зроблено висновок про те, що встановлений в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника УПМП Скоромним Я.І. факт перебування позивача під час виконання своїх посадових обов'язків у в службовому приміщенні у лежачому стані у присутності водія, який подавав документи до митного контролю, вказує на порушення ним правил етичної поведінки державних службовців, а саме: вимог пункту 6 розділу IV Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 5 серпня 2016 року № 158, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 31 серпня 2016 року за № 1203/29333, пункту 6 розділу І Правил етичної поведінки та запобігання корупції в органах ДФС, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 1 грудня 2016 року № 979, розділу II Правил внутрішнього службового розпорядку для посадових осіб Львівської митниці ДФС, затверджених конференцією професійної спілки працівників у Львівській області 30 червня 2016 року, а також вимог пункту 1.4 Посадової інструкції державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, затвердженої начальником Львівської митниці ДФС 11 листопада 2016 року, що вказує на наявність в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

На усну вимогу Скоромного Я.І. позивачем було надано письмові пояснення від 28 березня 2017 року, відповідно до яких він сидів на кріслі у службовому приміщенні митного поста «Рава-Руська», витягнувши ноги вперед через фізіологічні властивості організму (а.с.178 т.1).

Окрім того, 28 березня 2017 року ОСОБА_2 було надано письмові пояснення на ім'я в.о. начальника Львівської митниці ДФС Пономаренка В.У. аналогічного змісту (а.с.177 т.1).

Відповідно до висновку за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 від 5 вересня 2017 року Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС запропоновано дисциплінарне провадження завершити та рекомендовано керівнику митниці розглянути питання щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани.

15 вересня 2017 року Львівською митницею ДФС було видано наказ № 664-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідно до якого за неналежне виконання посадових обов'язків до державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне стягнення - оголошення догани (а.с.11 т.1).

Оцінюючи рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання протиправним та скасування наказу Львівської митниці ДФС № 664-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до преамбули Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 889), він визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Виходячи із приписів частини 2 статті 6 Закону № 889 посада державного інспектора відділу митного оформлення відноситься до категорії «В» посад державних службовців.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 889 державний службовець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України. Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Частиною 1 статті 64 Закону № 889 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами частини 1 статті 65 Закону № 889 встановлено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно із частиною 2 статті 65 Закону № 889 дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону № 889 до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Частиною 3 вказаної статті зазначено, що у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Отже, для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності у виді догани необхідним є встановлення факту вчинення ним протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що передбачені пунктами 4, 5 та 12 частини 2 статті 65 Закону № 889.

Приписами частини 1 статті 73 Закону № 889 передбачено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення (частина 3 статті 73 Закону № 889).

Відповідно до положень частини 2 статті 74 Закону № 889 дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця.

Частиною 1 статті 77 Закону № 889 передбачено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Закону № 889 у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб'єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням) (частина 3 статті 77 Закону № 889).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення може бути прийняте суб'єктом призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій дисциплінарної комісії лише за умови виявлення факту вчинення дисциплінарного проступку такою особою.

При цьому відповідно до приписів частини 1 статті 67 Закону № 889 дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Суд апеляційної інстанції погоджується із думкою суду апеляційної інстанції про те, що обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку, за вчинення якого особа притягується до дисциплінарної відповідальності, мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до підпункту 6.8. пункту 6 наявної у матеріалах справи копії дисциплінарної справи № 577/90 ОСОБА_2, сформованої 13 квітня 2017 року 5 вересня 2017 року (а.с.127-238 т.1), члени Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Львівської митниці ДФС дійшли висновку про те, що державний інспектор ОСОБА_2, який згідно із розподілом виконував свої посадові обов'язки на вантажній ділянці напрямку «виїзд за межі митної території України» відділення митного оформлення № 1 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, у приміщенні, де здійснюється митний контроль вантажних транспортних засобів у напрямку виїзд за межі митної території України, у присутності водія, який подавав документи іншому інспектору митного оформлення, перебував у лежачому стані, що мало місце у період з 21.00 год. 27 березня 2017 року по 09.00 год. 28 березня 2017 року.

Разом із тим, у самому висновку зазначено, що у зазначеному службовому приміщенні, відсутні встановлені камери відео спостереження.

У своїх поясненнях від 28 березня 2017 року та на виконання вимог службової записки від 9 серпня 2017 року за № 8728/13-70-20/10/27 ОСОБА_2 наведені звинувачення у свою адресу заперечив, факту перебування на робочому місці у лежачому стані не визнав (а.с. 167-178 т. 1).

Окрім того, у матеріалах справи наявні пояснення державного інспектора відділу митного оформлення (далі - ВМО) № 1 митного поста (далі - м/п) «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Миделя М.І. та державного інспектора ВМО № 1 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Данильченка А.В., відповідно до яких під час відвідування приміщення, де здійснювався митний контроль вантажних транспортних засобів у напрямку виїзд за межі митної території України, в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника УПМП Скоромним Я.І. ОСОБА_2 сидів на кріслі у робочому кабінеті (а.с.179, 180 т. 1).

Не спростовано відповідачем і доводи позивача про те, що у службовому приміщенні, де здійснювався митний контроль вантажних транспортних засобів у напрямку виїзд за межі митної території України митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, відсутні меблі, які б дозволяли зайняти особі лежаче положення.

Під час провадження у дисциплінарній справі не було також встановлено водія, який подавав документи іншому інспектору митного оформлення у вказаному приміщенні, а також відсутні докази будь-яких скарг чи зауважень такого водія щодо неналежної поведінки позивача.

Відтак, висновки Довідки ґрунтуються лише на інформації, повідомленій в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальника УПМП Скоромним Я.І.

При цьому, членами Дисциплінарної комісії ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 було викладено окрему думку до висновку за результатами розгляду дисциплінарної справи державного інспектора ВМО № 1 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_2, у якій вони зазначають про відсутність достатніх доказів для встановлення факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а отже притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с. 236-238 т.1).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача не було належних фактичних та правових підстав для прийняття 15 вересня 2017 року наказу № 664-о «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді оголошення догани, оскільки Комісією не було зібрано достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку.

Оцінюючи правильність вирішення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2 у частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що виходячи із приписів статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Окрім того, положеннями частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом із тим, слід погодитися із доводами апелянта про те, що відповідно до приписів статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вказана норма є спеціальною щодо положень статей 1167, 1168 Цивільного кодексу України, а отже має пріоритет у застосуванні до спірних правовідносин.

Окрім того, відповідно до приписів частини 2 статті 2372 Кодексу законів про працю України, які підлягають застосуванню у даному випадку субсидіарно, порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

З огляду на законодавчо встановлений обов'язок відшкодування державою моральної та матеріальної шкоди, заподіяних незаконним рішенням органу державної влади, на переконання апеляційного суду, відповідач із Львівська митниця ДФС, зазначений ОСОБА_2 у своїй позовній заяві, є неналежним щодо таких позовних вимог.

При цьому відповідно до приписів частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконним наказом Львівської митниці ДФС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 664-о від 15 вересня 2017 року, було заявлено до неналежного відповідача. Разом із тим, оскільки заміна відповідача допускається лише до ухвалення рішення судом першої інстанції, то суд апеляційної інстанції позбавлений такої можливості. Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з Львівської митниці ДФС слід відмовити, що не позбавляє його права на звернення до суду з відповідними вимогами у порядку цивільного судочинства до належного відповідача.

Підстав для зміна розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду відповідно до частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити частково.

Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 813/4344/17 у частині задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з Львівської митниці матеріальної та моральної шкоди внаслідок прийняття наказу № 664-о від 15 вересня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та у задоволенні таких позовних вимог відмовити.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді Р.В.Кухтей

Р.Б.Хобор

Постанова у повному обсязі складена 31 липня 2018 року.