Справа № 587/1654/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 587/1654/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

представника позивача Воронкова І.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянки Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 на рішення Сумського районного суду Сумської області (головуючий-суддя І інстанції: Степаненко О.А.) від 26.06.2018р. (повний текст рішення складено 26.06.2018 року) по справі №587/1654/18

за позовом Сумського прикордонного загону

до Громадянки Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8

про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 року Сумський прикордонний загін звернувся до Сумського районного суду Сумської області з адміністративним позовом, в якому просив затримати громадянинку Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Просив допустити до негайного виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19 червня 2018 року о 17-25 год. прикордонним нарядом відділу прикордонної служби «Велика Писарівка» на напрямку населеного пункту Козинка (РФ)- Лукашівка(Україна) в районі інформаційного покажчика № 85 виявлено та затримано відповідача після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленим пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб. В ході з'ясування обставин правопорушення було встановлено, що відповідачка державу Україну використала виключно, як країну транзит; наміру залишитись в Україні для подальшого проживання не мала; до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не зверталась. Відповідач законних підстав перебувати на території України не має, у неї відсутні кошти на повернення, внесення застави; джерело доходу на території України, родичі відсутні; українською мовою не володіє. З метою забезпечення передачі відповідача відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2018 року позов задоволено.

Затримано громадянку Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк, визначений ч.11 ст.289 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання з 17 години 25 хвилин 19 червня 2018 року.

Не погодившись із судовим рішенням, громадянкою Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2018 року та винести нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Справу просить розглянути без її участі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням вимог законодавства.

Зазначає, що відповідачем не дотримано процедури реадмісії, оскільки у визначений строк встановлених законом дій не вчинив та звертався до суду із позовом про примусове її видворення. Проте, після того як рішенням суду відмовлено у задоволенні позову про видворення, на 7-й день після затримання, позивач звернувся до суду із позовом про її затримання з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, просила провести розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час її апеляційного перегляду, що 19 червня 2018 року о 17 год. 25 хвилин на напрямку населеного пункту Козинка (РФ) - Лукашівка(Україна) в районі інформаційного покажчика № 85 ОСОБА_8 була затримана після здійснення незаконного перетинання державного кордону України поза встановленим пунктами пропуску з Російської Федерації в Україну у складі групи осіб.

19.06.2018 року Сумським прикордонним загоном складено протокол про адміністративне затримання (а.с. 10-11), а також прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянки Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано її покинути територію України у термін до 21.06.2018 року (а.с. 74).

21.06.2018 року Прикордонним представником України по Сумському відділу складно Запит №81/6138 про реадмісію (в порядку прискореної процедури) у відповідності із статтею 6 Виконавчого протоколу про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012 року (а.с. 7-9).

22.06.2018 року Т.в.о. Начальника Сумського прикордонного закону винесено постанову, якою затримано громадянку Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 на термін необхідний для передачі прикордонним органам суміжної держави. До моменту передачі вирішено утримувати в пункті тимчасового тримання Сумського прикордонного закону. Про прийняте рішення проінформувати Сумську місцеву прокуратуру (а.с. 17)

Постановою В.Писарівського районного суду Сумської області від 25.06.2018 року по справі №575/791/18 звільнено ОСОБА_8 від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_8 - закрито (а.с.18).

26.06.2018 року Сумський прикордонний загін звернувся до суду із позовом про затримання відповідача з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки відповідач законних підстав перебувати на території України не має, кошти на повернення у неї відсутні, джерело доходу на території України, родичі відсутні, українською мовою не володіє.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон).

Згідно частини другої статті 14 вказаного Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 29 Закону, передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №158 від 16.02.2015 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року №260/26705, затверджено Інструкцію про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб (далі - Інструкція).

Згідно пунктів 1-3 розділу ІІ Інструкції, рішення про реадмісію громадян договірних держав, громадян третіх країн та осіб без громадянства, які перебувають на території запитуючої договірної держави з порушенням законодавства цієї держави щодо прибуття, перебування або проживання іноземців та осіб без громадянства, приймається в разі наявності підстав для реадмісії, передбачених для зазначених категорій осіб міжнародними угодами про реадмісію таких держав.

Передавання Україною іноземців та осіб без громадянства іншій договірній державі, а також приймання від іншої договірної держави громадян України, іноземців та осіб без громадянства здійснюються відповідно до міжнародних угод України про реадмісію за стандартною або прискореною процедурою.

Прискорена процедура реадмісії застосовується до громадян договірних держав, громадян третіх держав та осіб без громадянства, затриманих у межах контрольованого прикордонного району запитуючої договірної держави (морські порти та міжнародні аеропорти включно) упродовж 48 годин з моменту незаконного перетинання державного кордону безпосередньо з території запитуваної договірної держави.

Відповідно до п. 1 розділу VIII Інструкції, у разі виявлення на території України осіб, які підлягають реадмісії або транзитному перевезенню територією договірної держави, компетентний (уповноважений) орган України в порядку та в строки, визначені міжнародною угодою про реадмісію, надсилає відповідний запит компетентному (уповноваженому) органу договірної держави.

У разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами (п. 1 розділу Інструкції).

Законом України від 05.06.2013 року № 324-VII ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, яка підписана 22.10.2012 року (далі - Угода).

Відповідно до п. 1 ст. 3 Угоди, компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит центрального компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа, зокрема, в'їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в'їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства.

Сторони на основі взаємності прагнуть обмежувати випадки реадмісії громадян третіх держав, які можуть бути повернуті безпосередньо в держави їхнього громадянства (п. 6 ст. 3 Угоди).

Терміни направлення і розгляду запитів про реадмісію визначені статтею 4 Угоди.

Відповідно до пунктів 5 та 6 вказаної статті Угоди, якщо особу затримано в прикордонному районі держави запитуючої Сторони після того, як вона незаконно перетнула державний кордон, слідуючи безпосередньо з території держави запитуваної Сторони, компетентний орган держави запитуючої Сторони може направити запит про реадмісію такої особи протягом 2 робочих днів з дати її затримання (прискорена процедура).

Відповідь на запит про реадмісію за прискореною процедурою направляється компетентним органом держави запитуваної Сторони компетентному органу держави запитуючої Сторони протягом 2 робочих днів з дня отримання такого запиту. У разі необхідності на підставі обґрунтованого звернення компетентного органу держави запитуваної Сторони і згоди компетентного органу держави запитуючої Сторони термін надання відповіді може бути продовжений на 5 календарних днів.

Зміст і порядок направлення запиту про реадмісію, а також порядок передачі відповіді на нього визначений статтею 6 Виконавчого протоколу про порядок реалізації Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію, відповідно до якої, запит про реадмісію, складений за формою, зазначеною в Додатку № 3 до Виконавчого протоколу, надсилається в письмовій формі центральним компетентним органом держави запитуючої Сторони центральному компетентному органу держави запитуваної Сторони за допомогою поштового зв'язку або з кур'єром.

Відповідь на запит про реадмісію надсилається в центральний компетентний орган держави запитуючої Сторони центральним компетентним органом держави запитуваної Сторони в письмовій формі за допомогою поштового зв'язку або з кур'єром і додатково, за необхідності, за допомогою технічних засобів передачі інформації в терміни, встановлені пунктом 2 і 3 статті 4 Угоди.

Направлення запиту про реадмісію за прискореною процедурою, а також відповіді на нього здійснюється прикордонними представниками держав Сторін або їх заступниками, які діють на підставі міжнародних договорів, учасниками яких є держави Сторін, у строки, встановлені пунктом 5 і 6 статті 4 Угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2018 року складно Запит №81/6138 про реадмісію (в порядку прискореної процедури).

Проте, доказів направлення вищевказаного запиту запитуваній Стороні (Російська Федерація) в порядку та строки визначені Угодою та Виконавчим протоколом, матеріали справи не містять і позивачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду.

Крім того, згідно наданої представником позивача під час апеляційного розгляду справи копії Відповіді Прикордонного представника Російської Федерації по Белгородському та Воронежському відділах від 25.06.2018 року №21/204/43/4862 вбачається, що запитувана Сторона просила продовжити на 5 календарних днів строк надання відповіді на запити (а.с. 81).

Позивачем не було надано доказів відповідної згоди компетентного органу держави запитуючої Сторони (Україна) на продовження терміну надання відповіді, що визначено п. 6 ст. 4 Угоди.

Натомість, через день після отримання від Російської Федерації листа з проханням продовжити на 5 днів строк надання відповіді, Сумський прикордонний загін звернувся з адміністративним позовом.

Згідно п .2 ст. 5 Угоди, передача особи за прискореною процедурою, яка передбачена пунктом 5 статті 4 цієї Угоди, здійснюється протягом 2 робочих днів з дати отримання позитивної відповіді на запит про реадмісію.

Станом на час апеляційного розгляду справи, відсутні докази вирішення питання щодо реадмісії відповідача.

Тобто, позивачем не доведено факт дотримання визначеної законодавством процедури реадмісії.

Відповідно до п «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У п. 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України", стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "e" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Літва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та "Станєв проти Болгарії" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Верховний Суд наголосив, що відповідно до пункт 1 статті 5 Конвенції розуміється фізична свобода особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення (постанова від 15.03.2018 року по справі №320/6447/16-а (2-а/320/236/16).

Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Чахал проти Великобританії" заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п.1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів належного дотримання процедури реадмісії щодо відповідача, факт звільнення відповідача від адміністративної відповідальності, її вік та надані під час апеляційного розгляду справи копії медичних довідок щодо стану здоров'я, колегія суддів дійшла висновку про відсутність встановлених підстав для її затримання, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадянки Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 26.06.2018р. по справі №587/1654/18 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Сумського прикордонного загону - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 30.07.2018 року.