Справа № 807/182/17
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про відмову у задоволенні клопотання про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та про залишення позовної заяви без розгляду

09 липня 2018 рокум. Ужгород№ 807/182/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_2

представник відповідача - не з'явився;

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Ужгородської місцевої прокуратури до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕ Ужгород" про часткове скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська місцева прокуратура звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про часткове скасування рішення.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 20.07.2011 року було прийнято рішення №264 «Про норми утворення твердих побутових відходів та тарифи на послуги з їх вивезення та захоронення». Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що порушує інтереси територіальної громади.

Крім цього, в ході судового розгляду даної адміністративної справи прокурором було подано клопотання про поновлення строків звернення до суду, яке вмотивоване тим, що про вказане рішення прокурору стало відомо лише після опрацювання матеріалів кримінального провадження №0000214, зареєстрованого в ЄРДР 11.10.2016 року і про існування вказаного рішення прокурору відомо раніше не було.

Представник прокуратури в судовому засіданні клопотання про поновлення строків звернення до суду в судовому засіданні підтримав та просив суд таке задовольнити повністю.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не зявився, однак надіслав відзив на позовну заяву згідно якого проти позову заперечив в повному обсязі та просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника позивача на основі наявних в матеріалах справи доказах.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення даного адміністративного позову заперечив, при цьому подавши клопотання про залишення даного адміністративного позову без розгляду, яке вмотивоване тим, що прокурором порушено вимоги ст.ст. 123, 180, 183 КАС України, а відтак останній просить залишити без розгляду вищевказану позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами клопотання та заслухавши думку представників сторін з приводу поданих клопотань, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 99 КАС України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) чітко передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, його подання зумовлено вивченням прокуратурою з метою захисту прав територіальної громади з боку субєкта владних повноважень, що виявились у порушенні останнім вимог ст.ст. 1, 8, 9, 33, 35, 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 р. № 1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» і наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 30 липня 2010 року № 259 «Про затвердження Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2010 р. за № 871/18166, ст. 20 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та порушує права всіх отримувачів послуг у цій сфері, через затверджені тарифи на підставі необгрунтовано високих встановлених норм утворення твердих побутових відходів, що беззаперечно становить суспільний інтерес та є підставою для скасування даного рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуване прокурором рішення №264 «Про норми утворення твердих побутових відходів та тарифи на послуги з їх вивезення та захоронення» було прийнято Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 20.07.2011 року та опубліковане на офіційному сайті Ужгородської міської ради (а.с. 128-129), а тому було загальнодоступним та відомим.

Враховуючи вимоги ст. 99 КАС України, яка була чинною на момент звернення прокурора до суду із даним адміністративним позовом, строк звернення до суду був шестимісячним.

Враховуючи норму вищевикладеної ст. КАС України, а також те, що оскаржуване рішення було прийнято 20.07.2011 року, граничним строком звернення прокурора до суду було 20.01.2012 року включно.

Як вбачається із штемпеля вхідної кореспонденції Закарпатського окружного адміністративного суду вказаний позову було подано до суду 27.02.2017 року за вх.№1587 (а.с 4), тобто із пропущенням строків звернення до суду на 5 років 8 місяці та 7 днів.

Щодо посилань прокурора на поважність причини пропуску строку звернення до суду із даним позову, яке вмотивоване тим, що про оскаржуване рішення прокурору стало відомо лише після опрацювання матеріалів кримінального провадження №0000214, зареєстрованого в ЄРДР 11.10.2016 року і про існування вказаного рішення прокурору відомо раніше не було, то до таких доводів суд ставиться критично та відхиляє такі, оскільки прокурор як контролюючий орган має право нагляду та контролю за законністю прийняття рішень, і оскаржуване рішення було загальнодоступним в тому числі і для прокурора.

Даний висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 3 листопада 2015 року у справі № 21-2008а15 та 12 квітня 2017 року у справі № 362/122/15-ц, зокрема, що: підставою для звернення є факт порушення, вчинений у певний час, а не факт, коли стало про це відомо прокурору; якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу чи держави, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме особа, право якої порушено, а не прокурор.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 916/575/17, прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу строку позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із позовом про захист інтересів держави, але не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності відповідного клопотання з боку самої особи, в інтересах якої він звертається до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі № 3-23гс14, від 25.03.2015 у справі № 11/163/2011/5003, від 22.03.2017 у справі № 5004/2115/11, від 07.06.2017 у справі № 910/27025/14 тощо.

Крім того, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на розгляд його справи судом.

Зі змісту п. 51 рішення Європейського Суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 570 рішення Європейського Суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», правової позиції викладеної Верховним Судом України у справі № 6-2469цс16 вбачається, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Виходячи з наведеного, правова позиція представника прокуратури зі спірних питань є помилковою, наведені ним доводи та надані на їх підтвердження докази не спростовують вищенаведені висновки суду. При посиланні представника прокуратури на те, що поважність пропуску прокуратурою строку звернення до суду визнана судом відкриттям провадження у цій справі, ним не враховано положення ч. 4 ст. 123 КАС України та те, що вищенаведені обставини встановлені судом з наданих письмових доказів на підтвердження пропуску строку звренення до суду із даним позов як представником відповідача так і представником третьої особи. Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заперечень проти заявленого клопотання суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Зважаючи на вищевикладені обставини та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду із даним адміністративним позовом слід відмовити.

Щодо клопотання представника третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ Ужгород" про залишення позовної заяви без розгляду суд зазначає наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, суд вважає клопотання представника третьої особи про залишення без розгляду позовної заяви у справі № 807/182/17 обґрунтованим, обставини, на яких воно ґрунтується, - доведеними, відповідно клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 242, 243, 248, 256, 294, 295, п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Ужгородської місцевої прокуратури про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними - відмовити .

Клопотання представника третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕ Ужгород" про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском строків звернення до суду - задовольнити.

Позовну заяву Ужгородської місцевої прокуратури до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕ Ужгород" про часткове скасування рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяОСОБА_4