Справа № 287/45/17-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року

Київ

справа №287/45/17-а

адміністративне провадження №К/9901/18035/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Олевського районного суду Житомирської області в складі судді Ковальчука М.В. від 10.07.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Охрімчук І.Г., Моніча Б.С., Капустинського М.М. від 01.11.2017 у справі №287/45/17-а за позовом ОСОБА_2 до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку,

УСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернулась до суду із адміністративним позовом, в якому просила визнати бездіяльність Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку протиправною; зобов'язати Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити їй пенсію за віком з дня звернення із заявою про призначення пенсії, на умовах, визначених ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на п'ять років, як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю і станом на 1 січня 1993 року проживала у цій зоні не менше чотирьох років.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути подану ОСОБА_2 заяву про призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що ОСОБА_2 належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 213 (двісті тринадцять) гривень 30 копійок. У решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що посвідчення потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС видане позивачу з порушенням законодавства, оскільки видане райдержадміністрацією, а не обласною державною адміністрацією всупереч постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 має посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992р. серія НОМЕР_1

При досягненні 53 років, що підтверджується копією паспорта звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку.

Листом № 1102/02 від 16.06.2017 року Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що рішенням комісії № 11 від 16.06.2017 відмовлено в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку на 5 років з тієї підстави, що посвідчення потерпілої 4 категорії серії НОМЕР_2 від 10.11.1992 року видано Олевською районною державною адміністрацією, а не обласною державною адміністрацією, як вимагає норма ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправною позивач звернулася до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з яким і погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем надано достатню кількість документів, які підтверджують її право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому у даному випадку слід зобов'язати Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути подану позивачем заяву про призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку, з урахуванням того, що позивачка належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позовні вимоги про визнання бездіяльності пенсійного органу, яка полягає у відмові в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку протиправною, задоволенню не підлягають, оскільки бездіяльність це - пасивна поведінка особи, а в даному випадку має місце активна поведінка відповідача - відмова у призначенні пенсії. Також, наявними у справі доказами не підтверджуються обставини щодо протиправної бездіяльності відповідача.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Перелік необхідних документів для призначення пенсії передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1. Згідно п.п. ґ п. 7 вказаного Порядку для призначення пенсії за віком до заяви додаються наступні документи, що підтверджують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судами встановлено, що відповідно до довідки № 6489 від 19.06.2016 року виданої Олевською міською радою ОСОБА_2 дійсно зареєстрована та постійно проживала в м. Олевськ Житомирської області з 26.04.1986 року по даний час, що слідує з по господарської книги №4. .

Місто Олевськ Житомирської області у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи має бути видане обласною державною адміністрацією, а не Олевською райдержадміністрацією.

Відповідно до частини 4 статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції станом на дату видачі позивачу райдержадміністрацією посвідчення - 08.12.1992 року) видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови КМ України N 501 від 25 серпня 1992 р. (чинної на момент видачі названого посвідчення) та Постанови КМ України від 20.01.1997 року №51 "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться державними адміністраціями областей.

Проте Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю. Цим же Законом статті 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

З наведеного слідує, що населений пункт, у якому проживав позивач з моменту прийняття названого закону, втратив правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв'язку з виключенням обумовленої території проживання позивача із переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

Відтак, позивач фізично позбавлений можливості виправити виявлений відповідачем недолік у виданому йому посвідченні.

Належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач набула права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок постійного проживання в зоні радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року. Подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо його проживанні в зоні посиленого радіологічного контролю. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п'ять років є необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 10 липня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду