Справа № 404/658/18(2-а/404/285/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2018 рокусправа № 404/658/18(2-а/404/285/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Чепурнов Д.В., Сафронова С.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі
апеляційну скаргуІнспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича
на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 червня 2018 року (суддя - головуючий Панфілова А.В.) в адміністративній справі
за позовомОСОБА_2
до третя особаІнспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича Управління патрульної поліції в м. Кропивницькому
провизнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда із позовом до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича (далі - Відповідач), третя особа Управління патрульної поліції в м. Кропивницькому, в якому просив:

- визнати дії Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича - неправомірними;

- скасувати постанову ВР №041070 від 25 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 лютого 2018 року відкрито провадження по справі №404/658/18.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначав, що згідно постанови ВР № 041070 від 25 січня 2018 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення п 8.7.3 (є) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність по ч.2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення позивач 25 січня 2018 року о 20:12 год. в м. Кропивницький на перехресті пр. Винниченка та вул. Шульгіних, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме поєднання червоного та жовтого сигналів світлофора. З такими обвинуваченнями позивач не погоджується з огляду на те, що, на його думку, стоп-лінію на перехресті пр. Винниченка та вул. Шульгіних 25 січня 2018 року о 20:12 год. він перетинав на зелений сигнал світлофору.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 червня 2018 року у справі №404/658/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Кропивницькому про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки вина позивача по порушенню Правил дорожнього руху нічим не підтверджується. Більш того, процесуальні документи, надані відповідачем, є неналежно оформленими, а відеозапис, на який посилається відповідач, підтверджує факт порушення невстановленим автомобілем ПДР, а саме: проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора при його переключенні з червоного на жовте світло.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі наданим відповідачем доказів, які є достовірними, вичерпними, належними та допустимими доказами вчинення позивачем правопорушення.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано, при цьому надано до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без його участі.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 25 січня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ВР №041070 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв'язку з порушенням п. 8.7.3 (є) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 4).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що позивач 25 січня 2018 року о 20:12 год. в м. Кропивницький на перехресті пр. Винниченка та вул. Шульгіних, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд на заборонений сигнал світлофора, а саме поєднання червоного та жовтого сигналів світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 (є) ПДР України.

Оскарження правомірності винесеного суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 25 січня 2018 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про дорожній рух", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України "Про Національну поліцію", Правил дорожнього руху.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.п. 8.1 п. 8 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідачем було надано до суду першої інстанції відеозапис подій 25 січня 2018 року на перехресті пр. Винниченка та вул. Шульгіних м. Кропивницький (а.с. 13).

Колегія суддів, переглянувши вказаний відеозапис, погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що з відеозапису № (часове позначення 00:00:06), наданого відповідачем до суду першої інстанції, не вбачається за можливе достовірно встановити, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення, оскільки безпосередньо факту проїзду автомобіля НОМЕР_1 на заборонений сигнал світлофора, а саме: поєднання червоного та жовтого сигналів світлофора. Крім того, з незрозумілих причин, відеозапис переривається відразу після фіксації правопорушення і не містить можливості встановити факт зупинки саме даного автомобіля, його номерних знаків чи інших ознак автомобіля для його ідентифікації з тим, на якому було вчинено правопорушення. Інші відеозаписи, надані відповідачем, підтверджують лише факт зупинення автомобіля і спілкування з водієм.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на неналежне оформлення відповідачем процесуальних документів, оскільки примірник постанови наданий останнім виготовлено інспектором поліції як неналежну копію, і не є читаємим (а.с. 19). Постанова серії ВР №041070 від 25 січня 2018 року не містить зазначення про докази , які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, що мають бути зазначені в п. 8 Постанови.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за відсутності належних та допустимих доказів, вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 червня 2018 року у справі №404/658/18 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шеремет Артема Сергійовича - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 червня 2018 року у справі №404/658/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова