Справа № 1640/2335/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. ПолтаваСправа №1640/2335/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вязун К.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гонжак К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності щодо розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачі земельної ділянки у власність; зобов'язання повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, передачі земельної ділянки у власність та винести наказ.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що її звернення відповідачем по суті не вирішене, оскільки у відповіді відповідача відсутні обґрунтування, які б свідчили про ненадання, або надання позивачем проекту землеустрою, який би не відповідав вимогам Закону України "Про землеустрій". Натомість, поданий відповідачеві проект відповідає землеустрою погоджений належним чином та має печатки розробника, що засвідчує його відповідність закону і підтверджений висновком державної експертизи землевпорядної документації /а.с. 4/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с. 2/.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначав, що листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.06.2018 №4692/0/26-18 позивачу правомірно відмовлено у затвердженні проектної документації з огляду на те, що у наданій позивачу відповіді конкретно вказано яким саме вимогам законів та прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам не відповідає проект позивача /а.с. 64-66/.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, встановив наступне.

30.11.2012 позивач звернулася до голови Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 га на території Хейлівщинської сільської ради за межами населеного пункту /а.с. 18/.

Розпорядженням голови Чорнухинської районної державної адміністрації від 25.12.2012 №710 громадянці ОСОБА_3 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,00 га ріллі із земель запасу державної власності сільськогосподарського призначення на території Хейлівщинської сільської ради за межами населеного пункту. Рекомендовано розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подати до комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою райдержадміністрації для розгляду і прийняття відповідного рішення /а.с. 20/.

У 2018 році проект землеустрою був розроблений ФОП ОСОБА_4 /а.с. 9-15/ та погоджений у Відділі Держгеокадастру у Полтавській області (висновок від 14.04.2018 №280) /а.с. 59-60/.

Вказаний проект разом із заявою від 30.05.2018 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку позивач подала до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області на затвердження /а.с. 67/.

Листом від 11.06.2018 №4692/0/26-18 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надано відповідь для прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідно надати на розгляд проект землеустрою, що відповідає вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій" та з усуненими зауваженнями, зазначеними в пункті 10 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 14.02.2018 №280. Завдання на виконання робіт привести у відповідність додатку 1 Типового договору про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №266 (уточнити дані кому адресовані три примірника проекту землеустрою).

В представленій на розгляд землевпорядній документації потребують уточнення дані щодо: наявності обмежень використання земельної ділянки, пунктів ДГМ, які використані розробником землевпорядної документації при виконанні геодезичних робіт при здійснення землеустрою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами статей 28, 29 Закону України "Про землеустрій", позивачу рекомендовано звернутися до розробника землевпорядної документації для приведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідність вимог чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою /а.с. 68/.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача, позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить із такого.

За правилами частини другої статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Оцінюючи наведені відповідачем у листі від 11.06.2018 №4692/0/26-18 підстави для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, суд дійшов таких висновків.

Частина третя статті 50 Закону України "Про землеустрій" визначає конкретний перелік документів, які має містити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Проте, рішення ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 11.06.2018 №4692/0/26-18 не містить жодної з підстав, передбачених частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України, за наявності яких можливо було б відмовити позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Висновок державної експертизи землевпорядної документації погоджено експертами відділу державної експертизи та затверджено в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 14.02.2018. При цьому, виявленні у проекті землеустрою зауваження та пропозиції були усунуті позивачем, що підтверджується штампом "зауваження враховані" /а.с. 59-60/.

Отже, у відповідача відсутні повноваження на виявлення будь-яких недоліків проекту землеустрою після погодження (затвердження) висновку експертизи. Натомість, відповідач відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України мав прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Статтею 118 Земельного кодексу України не визначено прямого обов'язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333 /далі - Положення №333/.

Пунктом 8 Положення №333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Таким чином, рішення про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про затвердження або про відмову затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Лист відповідача від 11.06.2018 №4692/0/26-18 у відповідь на заяву ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0 га, за змістом та формою не може вважатись відмовою у розумінні частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд погоджується з доводами позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачі земельної ділянки у власність.

З огляду на викладене, позовна вимога про зобов'язання повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області є належним способом захисту прав позивач та підлягає задоволенню.

Разом з тим, позивачем в прохальній частині позову обрано такий спосіб захисту свого порушеного права як зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області видати наказ.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушеного права позивача суд виходить із наступного.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вищевказана позовна вимога про зобов'язання видати наказ є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підстав вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м.Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо розгляду клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачі земельної ділянки у власність.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м.Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Хейлівщинської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передачу земельної ділянки у власність, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вул. Уютна, 23, м.Полтава, 36039, ідентифікаційний код 39767930) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1057,20 грн /одна тисяча п'ятдесят сім гривень двадцять копійок/.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 липня 2018 року.

Суддя К.І. Клочко