Справа № 815/1175/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1175/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

за участю:

представники позивача ОСОБА_1 (за довіреністю), ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про встановлення відсутності компетенції та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, у якій позивач просить суд:

1. Встановити відсутність у Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області компетенції для здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у відкритті облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо.

3. Зобовязати Державну податкову інспекцію у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області утриматися від здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у використанні облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року позов ОСОБА_3 залишено без руху у звязку з невідповідністю позовної заяви вимогам ст.ст.160, 161 КАС України. Позивачу був наданий 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді від 11 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 07.06.2018 року визначено розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про встановлення відсутності компетенції та зобовязання вчинити дії проводити за правилами загального позовного провадження.

10 липня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначає, що під час розгляду адміністративної справи за № 815/3470/17 представником ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області у судовому засіданні було визнано той факт (здійснено усну заяву на адресу суду), що службовими особами ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було змінено податкову адресу позивача, що підтверджується доказами щодо відкриття облікової картки (долучена до позовної заяви). Внаслідок цього, відповідачем було із перевищенням службових повноважень заведено неналежну облікову картку платника податків із порушенням податкового законодавства, що створює негативні правові наслідки для позивача. Згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України податковою адресою платника податків-фізичної особи визначається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Позивач вказує, що місцем проживання ОСОБА_3 являється: АДРЕСА_1. Тобто, до виключної компетенції ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області належать повноваження здійснювати облік щодо позивача в якості платника податків. Позивач зазначає, що службові особи ДПІ Суворовського району м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області вийшли за межі повноважень, передбачених законодавством.

03 липня 2018 року від відповідача за вх. №18989/18 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.56-58), у якому зазначає, що в адміністративному позові ОСОБА_3 посилається на протиправність дій ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області щодо здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків. Відповідач вказує, що до таких висновків позивач прийшов з огляду на те, що (як зазначається в позові) «Місцем проживання позивача являється: АДРЕСА_1. Тобто до виключної компетенції ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області належать повноваження здійснювати облік щодо позивача в якості платника податків». Посилаючись на Порядок обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 р. за № 503/25280, п.15.1 ст.15, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.63.5 ст.63, пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України зазначає, що здійснення обліку ОСОБА_3 в якості платника податків саме ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області - є повністю правомірним.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

06 липня 2018 року до суду за вх. №19408/18 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.64-66), у якій зазначає, що Порядок обліку платників податків та зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, регламентує порядок виключно щодо субєктів господарювання (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) та не регламентує дії щодо фізичних осіб, установ та громадських формувань, для яких не передбачено процедури складання форм № 1-ОПП та № 5-ОПП. Зазначає, що позивач не змінював місце реєстрації після набрання чинності зазначеного нормативного акту, а відтак вказаний представником відповідача нормативний акт не створював жодних обовязків для позивача. Сам по собі моніторинг відповідачем даних реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому містяться відомості щодо належних позивачу частин у складі нежитлових приміщень, розташованих на території Суворовського районну, не надає права відповідачу приймати рішення щодо визначення позивачу зобовязань з податку на земельну ділянку без визначення уповноваженими органами владних повноважень частини земельної ділянки, яка відповідає частці позивача в обєкті нерухомості. Вказує, що у відзиві представником відповідача приховується відсутність будь-яких змін в Інтегрованій картці платника податків щодо нерухомого майна, але твердження про правомірність відкриття такої картки вважає обґрунтованою дією, без надання жодного доказу хоча б наявності будь-якого запису щодо декларування зобовязань з податку на нерухоме майно. Зазначає, що до Державного реєстру фізичних осіб на підставі перепису населення, який відбувався у 1996 році, 23.12.1996 року були внесені відомості про проживання на момент перепису населення позивача за адресою: АДРЕСА_2. При цьому, індивідуальний податковий номер позивачу за № НОМЕР_1 було присвоєно 06.01.1999 року ДПА у Центральному районі міста Одеси (нині Приморський район, а не Суворовський район), що спростовує доводи представника відповідача про отримання номеру облікової картки платника податків у податковому органі у Суворовському районі. Індивідуальний податковий номер фізичної особи не є тотожним поняттю облікова картка платника податків, та обєднання цих понять представником відповідача є недостовірною інформацією. Службовим особам відповідача достеменно була відома фактична адреса місця реєстрації позивача, але продовжувалися вчинялися дії поза межами повноважень та компетенції відповідача, передбаченої ст. 45 ПК України, що спростовує начебто ненадходження до ДПІ у Суворовському районні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області інформацію про місце проживання позивача. Згідно відповіді ДПІ у Суворовському районні м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за № 4070/10/15-54-07-00-36 на запит позивача, відповідачем інтегровану картку платника податків щодо позивача було відкрито лише у 2016 році, та у попередні періоди така облікова картка платника податків щодо позивача не відкривалась.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на адміністративний позов та відповіддю на відзив позивача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, відзив та відповідь на відзив та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до інтегрованої картки платника податку (а.с.11, 86), ОСОБА_3 обліковується у ДПІ у Суворовського районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області та являється платником земельного податку з фізичних осіб.

Згідно листа Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області №7749/В/15-53-08-02 від 05.09.2017 року (а.с.20) зазначено, що згідно з електронним реєстром платників податків-фізичних осіб ОСОБА_3 (ін.код НОМЕР_1) не перебуває на обліку у ДПІ у Приморському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області, інтегровані картки, які містять інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідними платежами відсутні.

Відповідно до службової записки заступника начальника управління-начальника відділу організації роботи ЦОП, надання адміністративних послуг, розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації управління обслуговування платників податків ГУ ДФС в Одеській області №548/11/15-32-08-03 від 02.07.2018 року (а.с.53,59) згідно з інформаційною базою даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в Одеській області громадянці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був присвоєний реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_1. Дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб - 23.12.1996. Місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Місце реєстрації на момент отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків: ДПІ у Суворовського районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Згідно відомостей про обєкт нерухомого майна (а.с.28-29), ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 48/200 нежитлових будівель, розташованих за адресою: м.Одеса, Миколаївська дорого, буд.124.

Згідно листа Головного управління ДФС в Одеській області №3139/В/15-32-17-02-06 від 04.07.2017 року (а.с.87-88) ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) належить 48/200 частин нежитлових будівель, площа яких в цілому складає 526,8 кв.м. (договір купівлі-продажу від 15.08.2008 № 709494 з ОСОБА_4М.) на земельній ділянці згідно рішення Одеської міської ради «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ФОП ОСОБА_4М.» від 07.07.2009 № 4513-V площею 0,3902 га, які в подальшому було розподілено та зареєстровано за наступними власниками: :35:005:0008 площею 0,1588 га. - власник Ілларіонова, Ланевська; :35:005:0009 площею 0,1065 га - власник ОСОБА_3; :35:005:0007 площею 0,1249 Га - власник Жуков, Відібіда.

Вважаючи дії відповідача щодо ведення її обліку як платника податків неправомірними, ОСОБА_3 звернулась до суду з вимогами встановлення відсутності у Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області компетенції для здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, та зобовязання відповідача утриматися від здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків.

Суд зазначає, що компетенція - це сукупність юридично установлених повноважень, прав і обов'язків конкретного органа чи посадової особи та визначає його місце в системі державних органів. Юридичний зміст поняття "компетенція" включає в себе такі елементи: предмети підпорядкування (коло об'єктів, явищ, дій, на які розповсюджуються повноваження); права і обов'язки, повноваження органа чи особи: відповідальність; відповідність поставленим цілям, задачам і функціям.

Так, завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Приписами п.п. 1,2 ч.1 ст. 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Однак, пунктом 3 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином можна зробити висновок, що під компетенційними спорами розуміються спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень.

Компетенцію державного органу чи посадової особи становлять їхні повноваження, визначені законом. Внаслідок різного тлумачення законодавства компетенція суб'єктів владних повноважень може перетинатися, внаслідок чого виникає компетенційний спір.

Завдання суду у компетенційних спорах - з урахуванням загального завдання адміністративного судочинства розв'язати законодавчі колізії, що обумовили виникнення спору, а також усунути наслідки дублювання повноважень чи зловживання ними.

З огляду на викладене вище вбачається, що позивачем у компетенційних спорах повинен бути суб'єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб'єкт владних повноважень - відповідач - своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або у випадку, коли прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

Таким чином, спори, визначені пунктом 3 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть виникати внаслідок різного тлумачення суб'єктами владних повноважень законодавства щодо їхньої компетенції на вирішення певних питань у сфері управління. Також спори з приводу компетенції виникають у разі виявлення привласнення повноважень іншого суб'єкта владних повноважень або перевищення власних повноважень.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) субєкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що адміністративний позов може містити вимогу про встановлення відсутності компетенції, однак, така вимога може мати місце лише у спорі між суб'єктами владних повноважень, що виник з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 у даних правовідносинах не здійснює жодних управлінських функцій та не є суб'єктом владних повноважень, позовна вимога позивача про встановлення відсутності у Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області компетенції для здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у відкритті облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо не підлягає задоволенню, оскільки спір щодо відсутності компетенції (повноважень) допускається виключно між суб'єктами владних повноважень.

В адміністративному позові також заявлена вимога про зобовязання Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області утриматися від здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у використанні облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо, однак вказана вимога є похідною позовною вимогою від вимоги про встановлення відсутності у Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області компетенції для здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у відкритті облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо.

Враховуючи, що позов в частині позовних вимог про встановлення відсутності у Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області компетенції для здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у відкритті облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо не підлягає задоволенню, судом не встановлено правових підстав для задоволення вимоги позивача про зобовязання Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області утриматися від здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у використанні облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо.

Окрім цього суд зазначає, що вимога «зобовязання утриматися від здійснення дій» є вимогою попереджувального характеру, спрямованою на попередження майбутнього можливого на думку позивача порушення її прав. Тобто, позивач просить суд фактично не захистити та відновити її права та інтереси від вже існуючого їх порушення, а здійснити дії на випередження, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Суд здійснює захист лише порушених на момент подачі позову порушених прав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про встановлення відсутності у Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області компетенції для здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у відкритті облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо та про зобовязання Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області утриматися від здійснення обліку фізичної особи ОСОБА_3 в якості платника податків, який полягає у використанні облікової картки платника податків, збиранні, створенні та використанні інформації щодо ОСОБА_3 як платника податків, тощо - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, 65000, р.н.о.к.п.п. 160834701).

Відповідач - Державна податкова інспекція у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Ак.Заболотного, 38-А, м.Одеса, 65025, ).

Повний текст рішення складено та підписано 26.07.2018 року.

Суддя О.А. Вовченко

.