Справа № 826/1001/16
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кармазін О.А.,
судді: Катющенко В.П., Скочок Т.О.,
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Справа № 826/1001/16

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Лічевецького І.О.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Потапенко О.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_4 та Державної авіаційної служби України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року у справі

за позовом ОСОБА_4

до Державної авіаційної служби України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної авіаційної служби України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу ДАСУ від 24.12.2015 р. № 443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.»;

- визнання протиправним та скасування наказу ДАСУ від 25.12.2015 р. № 447 о/с «Про звільнення ОСОБА_4.»;

- поновлення позивача на посаді начальника відділу правового забезпечення ДАСУ;

- стягнення з ДАСУ на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач у своїй апеляційній скарзі просить змінити мотивувальну та резолютивну частини рішення суду щодо визначення суми середнього заробітку, який підлягає стягненню на її користь з відповідача, і стягнути з нього 549145,24 грн., посилаючись на те, що після її звільнення із займаної посади введено нові умови оплати праці працівників державних органів, відповідно до яких посадовий оклад підвищено.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що днем виявлення факту порушення позивачем присяги є 25.11.2015 р. - день надання ДАСУ акту перевірки Комісії Мінінфраструктури, а також на те, що при визначенні суми середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, судом не було враховано, що після звільнення позивач була працевлаштована і отримувала певний дохід.

З цих та інших підстав апелянт - відповідач вважає, що судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини справи і порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач просить залишити її без задоволення та, зокрема зазначає, що доводи апелянта є необґрунтованими і суперечать матеріалам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач наголошує на відсутності правових підстав для нарахування позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу у вищому розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши у межах апеляційних скарг, відповідно до ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга відповідача - задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 15.12.2014 р. позивач працювала на посаді начальника відділу правового забезпечення Державної авіаційної служби України (далі - ДАСУ) та є державним службовцем 5-го рангу -3-ї категорії.

29.10.2015 р. позивачем у складі Комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній було підписано протокол засідання зазначеної Комісії № 6, яким зафіксовано прийняття рішення про надання ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» прав на експлуатацію повітряної лінії Київ-Амман.

30.10.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ на підставі вказаного протоколу видано наказ № 662 «Про надання права на експлуатацію повітряних ліній».

02.11.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ звернувся до Міністра інфраструктури України зі службової запискою про те, що члени Комісії підписували протокол від 29.10.2015 р. № 6 з викладенням особливої думки щодо питання про надання ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» права на експлуатацію повітряних ліній.

На виконання наказу Мінінфраструктури від 04.11.2015 р. № 295-Г, виданого у зв'язку з надходженням службової записки т.в.о. голови Державіаслужби від 02.11.2015 р. № 1.20-16872, комісією Мінінфраструктури було проведено перевірку діяльності ДАСУ, результати якої зафіксовані в акті перевірки від 25.11.2015 р.

У зазначеному акту Комісією встановлено порушення начальником відділу правового забезпечення ОСОБА_4 присяги державного службовця в частині дотримання актів законодавства України, а саме: зазначення нею в пункті 6.1.1 Протоколу комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6 недостовірної інформації, яка не обговорювалась та не голосувалась членами комісії.

Крім того, в акті перевірки від 25.11.2015 р. встановлено підписання позивачем протоколу від 29.10.2015 р. № 6 засідання комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній, внесення до нього інформації, яка не відповідає рішенню, прийнятому комісією на засіданні 29.10.2015 р. щодо надання ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» прав на експлуатацію повітряної лінії Київ-Амман, що є порушенням пп. 1.13 Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, затвердженого наказом ДАСУ від 24.10.2014 р. № 686.

17.12.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ звернувся до начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_4 з листом вих. № 1.11-17, в якому просив надати особисті письмові пояснення щодо недостовірної інформації, яка зазначена у протоколі засідання комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6.

Службовою запискою від 18.12.2015 р. № 11/70-393-15 ОСОБА_4 повідомила т.в.о. голови Державіаслужби, що протокол засідання комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6 не містить недостовірної інформації, а його зміст повністю відповідає вимогам наказу ДАСУ «Про затвердження Авіаційних правил України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній» від 24.10.2014 р. № 686, і що із змісту листа від 17.12.2015 р. №1.11-17 не зрозуміло, що мається на увазі під «наданням недостовірної інформації», у зв'язку з чим вказано про відсутність можливості надання пояснень в цій частині.

Наказом т.в.о. голови Державіаслужби від 24.12.2015 р. №443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.», за неналежне виконання службових обов'язків, що виявилося у підписанні протоколу засідання з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6, п. 6.1.1 якого не відповідає рішенню, прийнятому комісією на засіданні 29.10.2015 р. щодо надання ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» прав на експлуатацію повітряної лінії Київ-Амман, чим порушено пп. 1.13 Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, затвердженого наказом ДАСУ від 24.10.2014 р. № 686, відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України, оголошено догану ОСОБА_4 - начальнику відділу правового забезпечення.

Зазначений наказ прийнято на підставі акту Міністерства інфраструктури України від 25.11.2015 р. «Про результати проведення перевірки діяльності Державної авіаційної служби України», протоколу від 30.10.2015 р. № 6, письмового пояснення ОСОБА_4 від 18.12.2015 р. № 11/70-393-15.

Наказом т.в.о. голови Державіаслужби від 25.12.2015 р. № 447 о/с «Про звільнення ОСОБА_4.» позивача звільнено з посади начальника відділу правового забезпечення за п. 3 ст. 40 КЗпП України та ст. 14 Закону України «Про державну службу» за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Підставою для прийняття зазначеного наказу вказано: накази Державіаслужби від 02.10.2015 р. № 357 о/с, від 24.12.2015 року № 443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.», акт Державіаслужби від 15.12.2015 р. «Про результати службового розслідування з питань дотримання вимог чинного законодавства та стану виконання своїх службових обов'язків посадовими особами Державіаслужби при підписанні та виконанні договору від 01.12.2014 р.».

Позивач, вважаючи протиправними накази ДАСУ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності та про звільнення, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що днем виявлення дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, є 29.10.2015 р., тобто день підписання нею протоколу засідання комісії з приводу надання ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» прав на експлуатацію повітряної лінії «Київ-Аман», а також з того, що відповідачем не наведено наявності правових підстав для звільнення позивача, зокрема не надано належних і допустимих доказів системності невиконання нею своїх службових обов'язків.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3723-ХІІ), Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ( далі - Порядок № 100 ).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.ст. 1, 10, 14, 17 Закону № 3723-ХІІ Державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Основними обов'язками державних службовців є, зокрема, додержання Конституції України та інших актів законодавства України; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно зі ст.ст. 147, 147-1, 149 КЗпП України За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктами 2, 4, 5, 8 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Отже, законодавством регламентовано обов'язок осіб, які займають посади державної служби, неухильно дотримуватися присяги державного службовця, зокрема сумлінно та належним чином виконувати покладені на них обов'язки, та строки і порядок притягнення особи, яка проходить державну службу, за порушення службової дисципліни, у тому числі порушення присяги - невиконання або неналежним чином виконання покладених на неї обов'язків.

При цьому, одним із заходів дисциплінарної відповідальності, що можуть бути застосовані до державного службовця, є догана.

Виходячи з викладеного та усуваючи неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів встановила, що 09.04.2008 р. позивач була прийнята на державну службу на посаду провідного спеціаліста відділу організаційного забезпечення діяльності Міністерства адміністративного департаменту та прийняла присягу державного службовця.

З 13.05.2014 р. позивач проходила службу в ДАСУ та 15.12.2015 р. була призначена на посаду начальника відділу правового забезпечення, що належить до посад державної служби.

29.10.2015 р. позивач як член Комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній приймала участь, зокрема у розгляді питання № 6 порядку денного про розгляду заяв ПрАТ «Авіакомпанія МАУ» щодо отримання прав та щодо внесення змін до документа про право.

За результатами засідання Комісії було складено протокол № 6, в п. 6.1.1 якого зазначено про прийняття Комісією рішення надати ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» права на експлуатацію повітряних ліній «Київ-Амман».

Зазначений протокол позивачем було підписано без зауважень.

30.10.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ на підставі вказаного протоколу видано наказ № 662 «Про надання права на експлуатацію повітряних ліній».

02.11.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ звернувся до Міністра інфраструктури України зі службової запискою про те, що члени Комісії підписували протокол від 29.10.2015 р. № 6 з викладенням особливої думки щодо питання про надання ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» права на експлуатацію повітряних ліній.

У зв'язку з надходженням вказаної службової записки Мінінфраструктури видано наказ від 04.11.2015 р. № 295-Г «Про проведення перевірки діяльності ДАСУ».

На підставі зазначеного наказу комісією Мінінфраструктури було проведено перевірку діяльності ДАСУ, результати якої зафіксовані в акті перевірки від 25.11.2015 р.

У такому акті перевірки Комісією, зокрема встановлено порушення начальником відділу правового забезпечення ОСОБА_4 присяги державного службовця в частині дотримання актів законодавства України, а саме: зазначення нею в пункті 6.1.1 Протоколу комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6 недостовірної інформації, яка не обговорювалась та не голосувалась членами комісії.

Крім того, в акті перевірки від 25.11.2015 р. встановлено підписання позивачем протоколу від 29.10.2015 р. № 6 засідання комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній, внесення до нього інформації, яка не відповідає рішенню, прийнятому комісією на засіданні 29.10.2015 р. щодо надання ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» прав на експлуатацію повітряної лінії Київ-Амман, що є порушенням пп. 1.13 Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, затвердженого наказом ДАСУ від 24.10.2014 р. № 686.

17.12.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ звернувся до начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_4 з листом вих. № 1.11-17, в якому просив надати особисті письмові пояснення щодо недостовірної інформації, яка зазначена у протоколі засідання комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6.

Службовою запискою від 18.12.2015 р. № 11/70-393-15 ОСОБА_4 повідомила т.в.о. голови Державіаслужби, що протокол засідання комісії з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6 не містить недостовірної інформації, а його зміст повністю відповідає вимогам наказу ДАСУ «Про затвердження Авіаційних правил України «Порядок надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній» від 24.10.2014 р. № 686, і що із змісту листа від 17.12.2015 р. №1.11-17 не зрозуміло, що мається на увазі під «наданням недостовірної інформації», у зв'язку з чим вказано про відсутність можливості надання пояснень в цій частині.

Наказом т.в.о. голови Державіаслужби від 24.12.2015 р. №443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» за неналежне виконання службових обов'язків, що виявилося у підписанні протоколу засідання з розгляду питань щодо прав на експлуатацію повітряних ліній від 29.10.2015 р. № 6, п. 6.1.1 якого не відповідає рішенню, прийнятому комісією на засіданні 29.10.2015 р. щодо надання ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» прав на експлуатацію повітряної лінії Київ-Амман, чим порушено пп. 1.13 Порядку надання і анулювання прав на експлуатацію повітряних ліній, затвердженого наказом ДАСУ від 24.10.2014 р. № 686, відповідно до ст.ст. 147-149 КЗпП України, оголошено догану начальнику відділу правового забезпечення ОСОБА_4.

Наказом т.в.о. голови Державіаслужби від 25.12.2015 р. № 447 о/с «Про звільнення ОСОБА_4.» позивача звільнено з посади начальника відділу правового забезпечення за п. 3 ст. 40 КЗпП України та ст. 14 Закону України «Про державну службу» за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Підставою для прийняття зазначеного наказу вказано: накази Державіаслужби від 02.10.2015 р. № 357 о/с, від 24.12.2015 року № 443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.», акт Державіаслужби від 15.12.2015 р. «Про результати службового розслідування з питань дотримання вимог чинного законодавства та стану виконання своїх службових обов'язків посадовими особами Державіаслужби при підписанні та виконанні договору від 01.12.2014 р.».

Таким чином, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вищенаведені норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що в даному випадку позивачем при підписанні протоколу засіданні комісії від 29.10.2015 р. № 6 дійсно було допущено неналежне виконання покладених на неї як начальника відділу правового забезпечення ДАСУ службових обов'язків, що доведено відповідачем та підтверджується належними доказами, відповідно до ст. 73, 74 КАС України.

При цьому, таке порушення службової дисципліни позивачем було виявлено безпосередньо за результатами перевірки, що проводилася Мінінфраструктури, тобто 25.11.2015 р., а тому саме з цієї дати слід відраховувати регламентований ст. 148 КЗпП України місячний строк притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Водночас, доводи позивача, що безпідставно були прийняті та враховані судом першої інстанції, про те, що спірне дисциплінарне порушення було виявлено відповідачем ще 30.10.2015 р. при виданні т.в.о. Голови ДАСУ наказу № 662 «Про надання права на експлуатацію повітряних ліній» на підставі протоколу Комісії від 29.10.2015 р. № 6, колегія суддів вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки видання зазначеного наказу є лише наслідком завершення процедури надання дозволу контролюючим органом на використання повітряних ліній та жодним чином не вказує на обізнаність зазначеної посадової особи щодо вчинення підлеглими їй працівниками дисциплінарних проступків у ході виконання даної процедури.

Крім того, апеляційний суд вважає, що не може бути й належним доказом виявлення відповідачем факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до відповідальності у вигляді накладення дисциплінарного стягнення - догани, саме лише надіслання 02.11.2015 р. т.в.о. голови ДАСУ до Міністра інфраструктури України службової записки про те, що члени Комісії підписували протокол від 29.10.2015 р. № 6 з викладенням особливої думки щодо питання про надання ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» права на експлуатацію повітряних ліній, оскільки така службова записка не містить відомостей щодо невиконання саме позивачем покладених на неї службових обов'язку та взагалі в ній зазначається лише загальна інформація без наведення конкретних обставин.

Викладене переконує судову колегію у своєчасності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з застосуванням виду стягнення - догани.

Крім того, враховуючи характер вчиненого проступку та його наслідки, ті обставини, що фактично позивач приймала участь процедурі надання дозволу на використання повітряних ліній у складі дорадчого органу та не приймала кінцевого рішення (наказу про надання відповідного дозволу), колегія суддів вважає, що накладенне на неї стягнення у вигляді догани відповідає характеру вчиненого дисциплінарного правопорушення та є співрозмірним із ним.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи наказ від 24.12.2015 р. № 443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.», відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень, що обумовлює правомірність застосування до позивача вказаного заходу дисциплінарного стягнення та відсутність достатніх правових підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині.

Отже, приймаючи рішення щодо задоволення зазначеної позовної вимог, суд першої інстанції неповно встановив обставини даної справи та порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до її неправильного вирішення і відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції щодо решти позовних вимог судова колегія зазначає наступне.

Так, з вищевикладених законодавчих норм вбачається, що необхідною правовою підставою для звільнення особи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є саме систематичність невиконання працівником його службових обов'язків та застосування до нього раніше заходів дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втратили своєї юридичної сили за строками давності та не погашені в порядку, встановленому законодавством.

Разом з тим, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказів щодо наявності вказаних правових підстав при звільненні позивача за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема не доведено систематичності невиконання нею своїх службових обов'язків та фактів застосування до неї раніше дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втрати своєї юридичної сили за строками давності та не погашені в порядку, встановленому законодавством.

При цьому, як було правильно встановлено судом першої інстанції, посилання ДАСУ у спірному наказі про звільнення позивача на наказ ДАСУ від 02.10.2015 р. № 357 о/с щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, як на одну з підстав для її звільнення, є безпідставним та неправомірним, оскільки постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2016 р. у справі № 826/23331/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2016 р., визнано протиправним та скасовано зазначений наказ.

Тож, доводи апелянта-відповідача щодо правомірності прийняття ним спірного наказу про звільнення позивача від 25.12.2015 р. № 447 є голослівними та спростовуються матеріалами справи.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для визнання зазначеного наказу протиправним та його скасування і поновлення позивача на посаді, з якої її було звільнено, з 26.12.2015 р., що обумовлює необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо зазначених позовних вимог відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг в частини щодо вирішення судом першої інстанції позовної вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визначення розміру суми коштів, що підлягає стягненню, апеляційний суд зазначає наступне.

З наведених вище правових норм, а саме ч. 2, 7 ст. 235 КЗпП України та п. 2, 8 Постанови № 100, вбачається, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку середньоденної заробітної плати такого працівника за останні два місяці, що передували звільненню, помноженої на кількість робочих днів вимушеного прогулу, у відповідності з графіком роботи підприємства.

З огляду на це, судовою колегією встановлено, що розмір середньоденної заробітної плати позивача за останні два місяці роботи, що передували його звільненню, тобто листопад і жовтень 2015 року, 408,39 грн. на день.

Час вимушеного прогулу охоплює період з 26.12.2015 р. по 27.12.2017 р. та складає 501 робочий день і, у відповідності до наведених вище правових норм, позивач має право на його оплату в порядку, наведеному вище, тобто, як було правильно встановлено судом першої інстанції: 408,39 х 501 = 204 603,39 грн.

При цьому, доводи позивача про те, що після її звільнення із займаної посади в ДАСУ введено нові умови оплати праці працівників державних органів, відповідно до яких посадовий оклад підвищено, а тому розмір належного їй відшкодування за час вимушеного прогулу, на її думку, має складати 549145,24 грн., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки Постановою № 100 чітко визначено порядок розрахунку відшкодування за час вимушеного прогулу та визначення окремих складових відповідної формули, про що зазначалося вище.

Доводи апелянта - відповідача про те, що при визначенні суми середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, судом не було враховано, що після звільнення позивач була працевлаштована і отримувала певний дохід, апеляційний суд відхиляє, оскільки виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу та будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. по справі № 826/808/16, висновки якого, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню апеляцій1ним судом при вирішенні цієї справи.

Таким чином, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до ст. 316 КАС України, підлягає залишенню без змін.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга Державної авіаційної служби України - задоволенню частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року в частині щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державної авіаційної служби України від 24.12.2015 р. № 443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» - скасуванню, зазначені позовні вимоги - залишенню без задоволення, а в іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року в частині щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Державної авіаційної служби України від 24.12.2015 р. № 443 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» - скасувати, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 25 липня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: