Справа № 826/6181/17
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2018 року № 826/6181/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Національного військово - медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-1), Національного військово - медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» (відповідач-2) в якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про врахування полковнику медичної служби ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати полковнику медичної служби ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячну додаткову грошову винагороду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу на посаді начальника відділення інтенсивної терапії та екстракорпоральних методів детоксикації клініки невідкладної медичної допомоги, інтенсивної терапії, анестезіології та детоксикації Головного військового-медичного клінічного ордена Червоної зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь», з якого в подальшому і звільнився у 2015. Позивач є пенсіонером Міністерства оборони, пенсія призначена з 20.10.2016 відповідно до ст. 13 Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII). При призначенні пенсії Головним Управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу був врахований посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці. Однак, у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивача, виданої Головним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» від 03.07.2015 року № 446 не були включені: щомісячна додаткова грошова винагорода, яка зазначена в Грошовому атестаті серії ЗУ №073327 та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Не включення в довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди, вважає протиправним та таким, що призвело до отримання пенсії за вислугу років у меншому ніж належить позивачу розмірі.

Відповідач-2 надав до суду письмові заперечення проти позову, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Спростовуючи позовні вимоги, представник відповідача з посиланням на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначив, що до складу грошового забезпечення входять лише винагороди, які мають постійний характер, а тому відповідачем включено до складу довідки всі види грошового забезпечення для подальшого обчислення пенсії позивачу.

Розгляд справи розпочато у відкритому судовому засіданні, однак в судовому засіданні 06.07.2017 суд дійшов висновку здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, тому на підставі ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено доказами, що наявні в матеріалах справи, позивач проходив військову службу в Головному військово-медичному клінічному центрі «Головний військовий клінічний госпіталь», отримує пенсію за вислугу років відповідно до закону №2262-XII, як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку в м. Києві.

З 20.10.2015 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до закону №2262-XII. При обчисленні пенсії ГУ ПФУ в м. Києві врахувало грошове забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Відповідно до грошового атестата серії ЗУ №073327 та витягу з наказу Головного військово - медичного клінічного ордена Червоної зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №186 від 03.07.2015 встановлено, що на час звільнення позивача з військової служби розмір його грошового забезпечення включав щомісячну додаткову грошову винагороду, яка становила 60% місячного грошового забезпечення.

Позивач, звертався до відповідачів з проханням видати нову довідку з зазначенням розміру щомісячної додаткової грошової винагороди та провести перерахунок пенсії з врахуванням розміру щомісячної додаткової грошової винагороди.

Відповідно до листа Національного військово - медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 20.04.2017 зазначено, що позивачу виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода в розмірі 20% місячного грошового забезпечення з 01.07.2013 по 31.08.2013, в розмірі 40 % місячного грошового забезпечення з 01.09.2013 по 31.12.2013, в розмірі 60 % місячного грошового забезпечення з 01.01.2014 по 30.06.2015, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві 24.04.2017 надано відповідь про відсутність підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій Військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (з наступними змінами) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду (далі винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 7 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 закону України № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

Згідно ч. 2 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони від 11.06.2008 № 260, до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 7 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджений постановою КМУ від 22.12.2010 № 1170 «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Зазначений Перелік не містить таких видів виплат, як щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії за підсумки 2012 року, винагороди за тривалість безперервної військової служби за 25 років.

Згідно постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 у справі №21-2942а15 щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Згідно постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно висновку експертного дослідження Державного підприємства «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» №056/302 від 20.06.2017, проведеного за запитом представника позивача, стверджено, що додаткова грошова винагорода, встановлена ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», має постійний характер.

На адресу суду 24.05.2018 представником позивача подано заяву про відмову в частині позовних вимог, а саме: про визнання протиправною відмову Національного військово - медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» про включення до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди; про зобов'язання Національний військово - медичний клінічний центр «Головний військовий клінічний госпіталь» видати нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії полковнику медичної служби ОСОБА_1, до якої включити щомісячну додаткову грошову винагороду, в зв'язку з тим, що відповідачем-2 видано нову довідку №7/6547 від 14.11.2017 про включення щомісячної додаткової грошової винагороди, які позивач отримував в період проходження військової служби.

Отже, суд вважає, що відповідачем-1 не надано доказів наявності підстав для не призначення та виплати позивачу пенсії в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включена щомісячна додаткова грошова винагорода та здійснити виплату позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яку позивач отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

З аналізу матеріалів справи та норм права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про врахування полковнику медичної служби ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди;

3. Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві врахувати полковнику медичної служби ОСОБА_1 до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячну додаткову грошову винагороду.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа