Справа № 804/8093/15
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2015-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 р. Справа № 804/8093/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В.
при секретаріЗоідзе Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровска Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до приватного підприємства Будівельної компанії «ЮВАІ» про накладання арешту на кошти,-
Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного підприємства Будівельної компанії «ЮВАІ» про накладення арешту на кошти та зобов'язання допустити позивача до проведення документальної позапланової перевірки.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач відмовився допустити посадових осіб до проведення перевірки, у зв'язку з просить накласти арешт на кошти, які знаходяться в банках, та зобов'язати відповідача допустити посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
Позивач у судове засідання не прибув, просив розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення на адміністративний позов, я кому зазначив, що адміністративний позов контролюючого органу не підлягає задоволенню.
Згідно статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Приватне підприємство Будівельна компанія «ЮВАІ» зареєстровано у якості юридичної особи та перебуває на обліку у Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п. 78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України та у зв'язку з отриманням постанови старшого слідчого СВ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції Ільїна І.Д. виписано наказ від 22.05.2015 р. №490 про призначення документальної позапланової виїзної перевірки Приватного підприємства Будівельна компанія «ЮВАІ». На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п. 78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України та наказу від 22.05.2015р. №490 виписано направлення на перевірку від 22.05.2015 р.
Начальником відділу планування та інформаційного забезпечення управління податкового аудиту Чумаченко Златою Сергіївною та головним державним ревізором-інспектором управління податкового аудиту ДПІ в АНД районі Григою Вікторією Михайлівною було складено наступні документи: акт №27/04-61-22-4/33611498 (000974) від 22.05.2015 р. про причини неможливості розпочати перевірку ПП Будівельна компанія «ЮВАІ» у терміни, визначені в направленні на її проведення; та акт №28/04-61-22-4/33611498 (000975) від 22.05.2015 р. про відмову у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки ПП Будівельна компанія «ЮВАІ».
Вирішуючи по суті позовну вимогу про накладення арешту на кошти приватного підприємства Будівельної компанії «ЮВАІ» що знаходяться у банку, суд звертає увагу на наступне.
Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, при цьому, в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.
Вищий адміністративний суд України в Інформаційному листі №642/12/13-13 від 29.04.2013 року, щодо питань пов'язаних з застосуванням адміністративного арешту коштів, зазначив, що умовою застосування норми підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу. Відповідна обставина має бути підтверджена під час судового розгляду. При цьому, суд повинен встановити відсутність відповідного майна не взагалі, а саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективність реалізації якого забезпечується спеціальними заходами, зокрема адміністративним арештом майна, у тому числі коштів.
В свою чергу, відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу країни, право на стягнення коштів та продаж майна платника податків виникає у податкового органу через 60 календарних днів з дня надіслання податкової вимоги, тому саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього достатніх джерел для погашення податкового боргу.
Таким чином, податкові органи в силу підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України наділені повноваженнями на звернення до суду з позовами про накладення арешту на кошти платника податків у разі відсутності у такого платника достатнього для погашення податкового боргу майна. Водночас така недостатність повинна бути встановлена судом не раніше дня виникнення у податкового органу права на стягнення податкового боргу, тобто не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання податкової вимоги.
До матеріалів справи позивачем не надано доказів, що начальником Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області приймалось рішення.
Окрім того, позивачем не було надано доказів звернення до установ та організацій щодо можливої наявності майнових прав, до таких як, зокрема, відділу Держземагентства, ВРЕР ДАЇ при УМВС України, гірничо-промислових територіальних управлінь, щодо зареєстрованих технологічних транспортних засобів та ін.
Враховуючи зазначене, на погляд суду, позивачем не здійснено достатніх заходів щодо пошуку майна боржника та не надано належних та достатніх доказів відсутності у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу, з яким законодавець пов'язує право податкового органу на звернення до суду з позовами про арешт коштів на рахунках, в рамках підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.
Вирішуючи по суті позовну вимогу щодо зобов'язання відповідача допустити посадових осіб Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З огляду на приписи частини третьої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.
Так само, в силу пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.
Положеннями статті 20 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік прав контролюючого органу, яким у розумінні цього Кодексу є відповідні органи податкової служби, а пп. 20.1.30-20.1.40-1 п. 20.1. цієї статті визначено що податковий (контролюючий) орган має право:
- подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюванних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов'язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами;
- звертатися до суду щодо зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках такого платника податків у банках та інших фінансових установах (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), у тому числі при недопущенні посадових осіб контролюючих органів до обстеження територій та приміщень;
- звертатись до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом;
- звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу;
- звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини;
- звертатися до суду щодо стягнення з дебіторів платника податків, який має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючий орган, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків;
- звертатися до суду щодо нарахування та сплати податкових зобов'язань, коригування від'ємного значення об'єкта оподаткування або інших показників податкової звітності у результаті застосування звичайних цін;
- звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання;
- звертатися до суду із заявою про вилучення оригіналів первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів у випадках, передбачених цим Кодексом;
- звертатися до суду із заявами щодо порушення справ про банкрутство;
- звертатися до суду щодо застосування санкцій, пов'язаних із забороною організації і проведення азартних ігор на території України;
- звертатися до суду щодо визнання осіб пов'язаними на основі фактів і обставин, що одна особа здійснювала практичний контроль за бізнес-рішеннями іншої юридичної особи та/або що та сама фізична або юридична особа здійснювала практичний контроль за бізнес-рішеннями кожної юридичної особи.
Аналіз вищенаведеної норми чинного податкового законодавства, яка визначає певний обсяг прав наданих податкового органу, під час виконання ним покладених на нього функцій щодо адміністрування податків та зборів, суд вважає, що у податкового органу, яким є позивач у даній справі, відсуне право на звернення до суду з позовом до певного платника податків щодо зобов'язання останнього допустити посадових осіб податкового органу до проведення ними того чи іншого виду перевірок, підстави проведення яких визначено нормами Податкового кодексу України, а тому суд приходить до висновку, що позивач, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час звернення до суду з даним позовом діяв не у межах повноважень, які надані йому чинним податковим законодавством, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність заявлених ним позовних вимог.
Враховуючи викладене вище та беручи до уваги той факт, що відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо накладення арешту на кошти відповідача та зобов'язання відповідача допустити посадових осіб податкового органу до перевірки.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управілння ДФС у Дніпропетровській області до приватного підприємства Будівельної компанії «ЮВАІ» про накладення арешту на кошти - відмовити в повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Степаненко