Справа № 804/3557/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2018 року Справа № 804/3557/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест» до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Земельний контракт» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Парк Інвест» було подано на реєстрацію до податкового органу податкову накладну №5993 від 30 листопада 2017 року, яку згідно квитанції було отримано, але реєстрацію якої зупинено. Позивачем були подані усі належні документи, що відповідають критеріям та підтверджують реальність здійснення господарських операцій. Оскаржене рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття комісією ДФС України рішення № 610709/35082684 від 13.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Парк Інвест» №5993 від 30.11.2017 року, а тому є необґрунтованим, не відповідає критеріям правомірності, та на думку позивача підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 22.05.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
На виконання вимог ухвали суду від 22.05.2018 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення від №610709/35082684 від 13 березня 2018 року про відмову в реєстрації ПН № 5993 від 30.11.2017 р. прийняте комісією ДФС України, оскільки надані платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достовірними для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку. Щодо вимоги позивача про реєстрацію податкових накладних відповідач зазначив, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження ДФС України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН є дискреційним повноваженням та виключно компетенцією уповноваженого органу, а отже суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належить до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавством, а тому відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
Третя особа отримала ухвалу суду від 22.05.2018 року, але будь-яких пояснень на позовну заяву на теперішній час на адресу суду не надіслала.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Згідно отриманої квитанції №1 від 15.12.2017 р. податкову накладну № 5993 від 30.11.2017 р. прийнято, але реєстрацію зупинено. Підставою зупинення: виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТЗЕД: 81.10.10.
Оскільки реєстрацію податкової накладної № 5993 від 30.11.2017 р. у Єдиному реєстрі податкових накладних зупинено 15.12.2017 р., тому ТОВ «Парк Інвест» подало пояснення і копії документів відповідно до підпункту 201.16.2. пункту 201.16. статті 201 ПК України для реєстрації вказаної накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році».
ТОВ «Парк Інвест» направило на адресу ДФС України необхідні пояснення та документи, які підтверджують реальність здійснення операцій по податковій накладній №5993 від 30.11.2017 р.
Рішенням комісії ДФС України № 610709/35082684 від 13.03.2018 року в реєстрації податкової накладної № 5993 від 30.11.2017 р. відмовлено. Підставою для прийняття такого рішення зазначено «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2. статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3. статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 р. (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Так, судом встановлено, що у між ТОВ «Парк Інвест» та ТОВ «Земельний контракт»» укладений та є чинним Договір № 01/02/01-17У від 01.02.2017 року.

Згідно п.1.1. Договору № 01/02/01-17У від 01.02.2017 року виконавець - ТОВ «Парк Інвест» зобов'язався надавати за заявкою замовнику - ТОВ «Земельний контракт»» послуги та виконувати роботи з експлуатаційного обслуговування, які необхідні для підтримання належного стану об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою; м.Дніпро, вул.Тернова, 3б та вул.Берегова, 230а, а замовник зобов'язується прийняти послуги (роботи) та сплатити за них обумовлену договірною ціною вартість.

Згідно Додатку № 10 до Договору № 01/02/01-17У від 01.02.2017 року ТОВ «Земельний контракт»» надало, а ТОВ «Парк Інвест» прийняло до виконання Заявку на виконання робіт, якою було узгоджено характеристику та кількість робіт, період виконання робіт - листопад 2017 року.

01.11.2017 року сторони узгодили Договірну ціну на перелік робіт, що повинні бути виконані у листопаді 2017 року, яка становить 382 002 грн., в т.ч. ПДВ 20% 63 667 грн.

Вказані послуги (роботи) виконані в повному обсязі, про що сторонами підписано Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2186 від 30.11.2017 року, та зафіксовано загальну вартість робіт (послуг) 382 002 грн., в т.ч. ПДВ 20% 63 667 грн.

Розрахунки за надані послуги (проведені роботи) здійснюються згідно умов Договору № 01/02/01-17У від 01.02.2017 року.

Витратні матеріали (миючі засоби, сміттєві пакети, ганчірки, серветки тощо), які необхідні були для надання послуг (виконання робіт) за Договором № 01/02/01-17У від 01.02.2017 року, придбавалися ТОВ «Парк Інвест»у постачальників: у ТОВ «СХІДНА ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» за договором № 111 від 18.07.2014 р.; у ТОВ «ЕРГОПАК» за договором № 298 від 01.10.2015 р.

Отже податкова накладна № 5993 від 30.11.2017 р. була виписана та подана на реєстрацію ТОВ «Парк Інвест» за правилом першої події згідно вимог ПК України.

Зазначені первинні документи засвідчують факт реального виконання ТОВ «Парк Інвест» та його контрагентом вказаної вище господарської операції.

Так, підставою до зупинення реєстрації податкової накладної № 5993 від 30.11.2017 р. згідно отриманої квитанції №1 від 15.12.2017 р. відповідачем зазначено: «виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 81.10.10».

Це твердження відповідача спростовується наявними первинними документами, якими підтверджується те, що позивач мав відповідну матеріально-технічну базу та всі правові підстави для здійснення вказаної вище господарської операції, та щодо цієї операції й було виписано позивачем податкову накладну № 5993 від 30.11.2017 р.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно до п.201.10. ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 р. (далі- Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.1. статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3. і 200-1.9. статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16. статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, «Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затверджені Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року № 567, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 р. за № 753/30621.

Згідно п. 6 Критеріїв моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1. та 215.3.2. пункту 215.3. статті 215 розділу VI ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Таким чином, контролюючий орган був зобов'язаний у квитанції № 1 чітко вказати на конкретний вид критерію, який встановлений пунктом 6 Критеріїв, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 р. №567.

Натомість, в квитанції №1 від 15.12.2017 р. підставою до зупинення реєстрації податкової накладної № 5993 від 30.11.2017 р. відповідачем зазначено: «виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 81.10.10.».

Проте такий критерій як невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 81.10.10. у п.6 Критеріїв оцінки ступня ризиків не передбачений.

В квитанції № 1 від 15.12.2017 року запропоновано: «надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» п.п.201.16.1. п.201.16. ст.201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 цього Наказу».

З матеріалів справи видно, що ТОВ «Парк Інвест» 05.03.2018 року направило до ДФС України відповідно до пп.«в» пп.201.16.1. п.201.16. ст.201 ПК України письмові пояснення та всі необхідні документи на підтвердження реальності операції, про що є відповідне повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено та квитанція про подання сканкопій документів.

З оскаржуваного Рішення комісії ДФС України № 610709/35082684 від 13.03.2018 року вбачається, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної відповідачем зазначено: «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

При цьому, в оскарженому рішенні не наведено обґрунтувань причин відмови в реєстрації податкової накладної від №5993 від 30.11.2017 року, виписаної ТОВ «Парк Інвест».

Також, відповідачем в оскарженому рішенні не зазначено, що саме стало підставою для винесення вказаного рішення: «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства» чи «недостатність поданих документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної».

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що спірне рішення №610709/35082684 від 13.03.2018 року винесено відповідачем необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо вимоги про покладення на ДФС України обов'язку зареєструвати податкову накладну № 5993 від 30.11.2017 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Також, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Суд зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов'язати ДФС України зареєструвати податкову накладну № 5993 від 30.11.2017 р.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 1 762 грн., що документально підтверджується квитанцією №84 від 24.04.2018 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1 762 грн. підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України № 610709/35082684 від 13.03.2018 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5993 від 30.11.2017 року.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну № 5993 від 30.11.2017 року, складену Товариством з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест» () в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку, визначеному чинним законодавством України.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Парк Інвест» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1 762 грн. (тисячу сімсот шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.