Справа № 820/3298/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3298/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду, м. Харків, від 31.05.2018, суддя Спірідонов М.О., , повний текст складено 06.06.18 по справі № 820/3298/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення, рішення та вимоги про сплату боргу винесені ГУ ДФС у Харківській області від 12.04.2018р., а саме:

1) ППР № від 12.04.2018р. з донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 51221,39грн., з яких збільшення податкових зобов'язань +40977,11грн., за штрафними фінансовими санкціями + 10244,28грн.

2) ППР № від 12.04.2018р. з донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4268,43грн., з яких збільшення податкових зобов'язань + 3414,74грн., за штрафними фінансовими санкціями + 853,69грн.

3) Вимогу про сплату боргу №000611315 від 12.04.2018р. про суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 49926,43грн.,

4) Рішення № від 12.04.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі штрафних санкцій в розмірі 6953,01грн..

2. Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, 61184 АДРЕСА_1) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 704,80грн. (три квитанції), загальна сума 2114,40грн. (дві тисячі сто чотирнадцять грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної фіскальної служби в Харківській області (код ЄДРПОУ - 39599198).

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № від 12.04.2018 року з донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 51221,39 грн., з яких збільшення податкових зобов'язань +40977,11 грн., за штрафними фінансовими санкціями + 10244,28 грн. та № від 12.04.2018 року з донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4268,43грн., з яких збільшення податкових зобов'язань + 3414,74 грн., за штрафними фінансовими санкціями + 853,69 грн., а також Вимога Головного управління ДФС України у Харківській області про сплату боргу №000611315 від 12.04.2018р. про суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 49926,43грн. та Рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № від 12.04.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі штрафних санкцій в розмірі 6953,01грн.. є незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018р. адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено в повному обсязі. Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № від 12.04.2018 року з донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 51221,39 грн., з яких збільшення податкових зобов'язань +40977,11 грн., за штрафними фінансовими санкціями + 10244,28 грн. та № від 12.04.2018 року з донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4268,43грн., з яких збільшення податкових зобов'язань + 3414,74 грн., за штрафними фінансовими санкціями + 853,69 грн. Скасовано Вимогу Головного управління ДФС України у Харківській області про сплату боргу №000611315 від 12.04.2018р. про суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 49926,43грн. Скасовано Рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № від 12.04.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі штрафних санкцій в розмірі 6953,01грн. Стягнуто з Головного управління ДФС України у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2114 грн. 40 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДФС України у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що у 2016 році на розрахунковий рахунок СО ОСОБА_1К № 5700 в АТ «УкрСиббанк», надійшло грошових коштів від орендаря ПП «ТИН», у вигляді компенсації за спожиту електроенергію на загальну суму 1760550,85 грн., без ПДВ. В той же час, СО ОСОБА_1 було перераховано оплату за використану електроенергію на адресу постачальника електроенергії АК "Харківобленерго", на загальну суму 1822106,13 грн. без ПДВ. У 2017 році на розрахунковий рахунок СО ОСОБА_1К № 5700 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 надійшло грошових коштів від орендаря ПП «ТИН», у вигляді компенсації за спожиту електроенергію на загальну суму 2280714,77 грн., без ПДВ. В той же час, СО ОСОБА_1 було перераховано оплату за використану електроенергію на адресу постачальника електроенергії АК "Харківобленерго", на загальну суму 2293298,70 грн, без. ПДВ. Таким чином, сума некомпенсованої електроенергії за 2016 р.- 61555,28 грн. Та за 2017 р. - 12583,93 грн. повинна бути виключена зі складу валових витрат, тому що не повязана з безпосереднім отриманням доходу відповідно до вимог п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України. Також, у 2016 році, з розрахункового рахунку СО ОСОБА_1 було перераховано оплату відшкодування комунальних послуг з опалення на адресу постачальника тепла ТОВ «Поінт-Альфа», на загальну суму 20556,75 грн., без ПДВ. В той же час, компенсації спожитого тепла від орендаря ПП «ТИН», на рахунок СО ОСОБА_1 не надходило. У 2017 р. з розрахункового рахунку СО ОСОБА_1 було перераховано оплату відшкодування комунальних послуг з опалення на адресу постачальника тепла ТОВ «Поінт- Альфа», на загальну суму 140614,87 грн., без ПДВ. В той же час, компенсації спожитого опалення від орендаря ПП «ТИН», на рахунок СО ОСОБА_1 не надходило. Таким чином, сума некомпенсованого опалення за 2016 р. становить 20556,75 грн. та за 2017 р. - 140614,87 грн. отже повинна бути виключена зі складу валових витрат, тому що не пов'язана з безпосереднім отриманням доходу. Вказані порушення призвели до заниження податку на доходи з фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, чим було порушено п. 44.1. ст. 44, п.п. 177.4.1 п. 177.4. ст. 177 , п.16 прим. 1 (підрозділ 10) Розділу XX Податкового Кодексу України, абз. 1 п. 2 ч.І ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Окрім того, контролюючий орган не погоджується із сумою судового збору, яка було стягнута рішенням суду у розмірі 2114 грн. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р. по справі №820/3298/17. Прийняти нове рішення, яким в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що працівниками ГУ ДФС у Харківській області була проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період 01.01.2015 року по 31.12.2017року.

За результати перевірки були оформлені актом ГУ ДФС від 27.03.2018р. за №1078/20-40-13-15-07/НОМЕР_1 яким встановлені наступні порушення:

1. п.44.1 ст.44, п.п. 177.4.1 п. 177.4 ст.177 ПКУ, а саме заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 40977,11грн., у тому числі за 2016р. на суму 19312,11грн., за 2017рік-21665,00грн.

2. абзац 1 пункту 2 частини 1 ст.7, пункт 2 ст.9 Закону України від 08.07.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого був занижений єдиний соціальний внесок на загальну суму 45926,43грн., в тому числі за 2016 рік на 23603,67грн., за 2017 рік -22322,76грн.

3. п.16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, а саме заниження податкових зобов'язань зі сплати військового збору на загальну суму 3414,74грн., в тому числі за 2016 рік в сумі 1609,33грн., та за 2017 рік в сумі 1805,41грн.

Позивач не погодився з висновками вище зазначеного акту перевірки та подав заперечення.

07.04.2018р. позивачем отримано відповідь на заперечення ГУ ДФС у Харківській області за вихідним №3307/ФОП/20-40-13-15-14 від 06.04.2018р. згідно з яким заперечення на акт перевірки не були задоволені, та в визнання протиправними висновків акту перевірки було відмовлено.

За наслідками розгляду заперечень, ГУ ДФС у Харківській області були винесенні наступні податкові-повідомлення рішення, рішення та вимоги:

- ППР № від 12.04.2018р. з донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 51221,39грн., з яких збільшення податкових зобов'язань +40977,11грн., за штрафними фінансовими санкціями + 10244,28грн.

- ППР № від 12.04.2018р. з донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4268,43грн., з яких збільшення податкових зобов'язань + 3414,74грн., за штрафними фінансовими санкціями + 853,69грн.

- Вимога про сплату боргу №000611315 від 12.04.2018р. про суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 49926,43грн.,

- Рішення № від 12.04.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі штрафних санкцій в розмірі 6953,01грн..

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставами для винесення оскаржених податкових повідомлень рішень є твердження відповідача викладені в акті перевірки, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2015 - 2017 років перебував на загальній системі оподаткування. За 2015 рік платник податків не отримував доходів та не здійснював фінансово-господарську діяльність.

Згідно з кодами виду економічної діяльності - 68.20, ФОП ОСОБА_1 надавав в оренду й експлуатацію власне чи орендоване нерухоме майно.

В ході аналізу наданих податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2016 рік від 22.02.2017 № НОМЕР_2, за 2017 рік від 26.01.2018 № НОМЕР_3 встановлено, що валовий дохід ФОП ОСОБА_1 складає орендна плата від надання в оренду нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, прт. Постишева, 99, яке належить йому на праві власності, згідно договору купівлі продажу від 08.06.2007 року. Загальна площа приміщення 960,6 м/кВ.

Згідно додатку Ф-2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2016, 2017 роки, склад витрат формувався за рахунок витрат з вартості електроенергії, оплати опалення, послуг зв'язку, телекомунікаційних послуг, розрахунково-касового обслуговування.

У зв'язку з тим, що Позивачем ОСОБА_2 обліку доходів та витрат не велась, розмір витрат було визначено на підставі первинних документів, які підтверджують понесені витрати, а саме: - банківських виписок, актів наданих послуг, видаткових накладних, рахунків за використану Електроенергію.

Перевіркою встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 «Орендодавець» та ПП «ТИН» «Орендар» було укладено договір оренди нежитлового приміщення від 28.03.2016 № 1, розташованого за адресою: м. Харків, прт. Постишева, 99. Загальна площа орендованого приміщення складає 426,4 м/кв.

Підпунктом 3.4 пункту 3 договору передбачено, що платежі за електроенергію, опалення, водопостачання у розмір орендної плати не входять та компенсуються Орендарем Орендодавцю протягом трьох днів з моменту отримання рахунку-фактури Орендарем.

У 2016 році на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1К № 5700 в AT «УкрСиббанк», надійшло грошових коштів від орендаря ПП «ТИН», у вигляді компенсації за спожиту електроенергію на загальну суму 1760550,85 грн., без ПДВ.

В той же час, ФОП ОСОБА_1 було перераховано оплату за використану електроенергію на адресу постачальника електроенергії АК "Харківобленерго", на загальну суму 1822106,13 грн. без ПДВ.

У 2017 році на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1К № 5700 в AT «УкрСиббанк», МФО 351005 надійшло грошових коштів від орендаря ПП «ТИН», у вигляді компенсації за спожиту електроенергію на загальну суму 2280714,77 грн., без ПДВ.

В той же час, ФОП ОСОБА_1 було перераховано оплату за використану електроенергію на адресу постачальника електроенергії АК "Харківобленерго", на загальну суму 2293298,70 грн., без. ПДВ.

Таким чином, сума некомпенсованої електроенергії за 2016 p.- 61555,28 грн. Та за 2017 р. - 12583,93 грн. повинна бути виключена зі складу валових витрат, тому що не пов'язана з безпосереднім отриманням доходу відповідно до вимог п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України.

Також, у 2016 році, з розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_1 було перераховано оплату відшкодування комунальних послуг з опалення на адресу постачальника тепла ТОВ «Поінт-Альфа», на загальну суму 20556,75 грн., без ПДВ.

В той же час, компенсації спожитого тепла від орендаря ПП «ТИН», на рахунок ФОП ОСОБА_1 не надходило.

У 2017 р. з розрахункового рахунку ФОП ОСОБА_1 було перераховано оплату відшкодування комунальних послуг з опалення на адресу постачальника тепла ТОВ «Поінт-Альфа», на загальну суму 140614,87 грн., без ПДВ.

В той же час, компенсації спожитого опалення від орендаря ПП «ТИН», на рахунок ФОП ОСОБА_1 не надходило.

Таким чином, сума некомпенсованого опалення за 2016 р. у розмірі 20556,75 грн. та за 2017 р. у розмірі - 140614,87 грн. повинна бути виключена зі складу валових витрат, тому що не пов'язана з безпосереднім отриманням доходу.

Вказані порушення призвели до заниження податку на доходи з фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, чим було порушено п. 44.1. ст. 44, п.п. 177.4. 1 п. 177.4. ст. 177 , п.16 прим. 1 (підрозділ 10) Розділу XX Податкового Кодексу України абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, до основних видів діяльності ФОП ОСОБА_1 віднесені:

1. Код КВЕД 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям;

2. Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

Також судом встановлено, що позивач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресую м. Харків, проспект Простишева, будинок 99. Який має загальну площу 960,6 кв. метрів.

Крім цього судом встановлено, що вказаний будинок (приміщення) використовується позивачем в господарській діяльності, що підтверджується договором оренди нежитлового приміщення №1 від 28.03.2016р. з Приватним підприємством «ТИН», про наданні в оренду приміщень площею 426,4кв.метри.

Актом прийому-передачі приміщень №1 від 28.03.2016р.

- ОСОБА_3 про надання послуг про компенсацію вартості послуг електроенергії за період 2016-2017 роки, до них додаються рахунки на оплату послуг, протоколи узгодження договірне ціни, акти про вживання електроенергії.

Також судом встановлено, що згідно акту №38 від 31.12.2016р. на суму 21984,28грн., рахунок на оплату послуг №33 від 33.12.2016р., акт за період 20.12.-31.12.2016р. про спожиту електроенергію 9300кВт., протокол узгодження договірної ціни 21984,28грн.

- ОСОБА_3 надання послуг оренди приміщення за період квітень-грудень 2016 року, січень-грудень 2017 року, вартість послуг 17000грн. кожного місяця.

Відповідно до вимог п.п.2.2.6 п.2.2 ст.2 Договору оренди, орендар додатково відшкодовує Орендодавцю вартість експлуатаційних витрат та комунальних послуг (водовідведення, каналізація, електропостачання, інших) на підставі рахунків.

Договір про відшкодування комунальних послуг від 01.11.2016р. укладений між ТОВ «Поінт-Альфа» як постачальник послуг по опаленню приміщення та ФОП ОСОБА_1 як власник приміщення.

- Додаткова угода до договору від 01.07.2017р.,

- ОСОБА_3 про надання послуги №30 від 31.12.2017р. на суму 25584грн.,

- ОСОБА_3 про надання послуги №29 від 30. 11.2017р. на суму 17056грн.;

- ОСОБА_3 про надання послуги №28 від 30.04.2017р. на суму 18010,62грн.,

- ОСОБА_3 про надання послуги № 11 від 31.03.2017р. на суму 21320грн

- ОСОБА_3 про надання послуги №8 від 28.02.2017р. на суму 27409грн.

- ОСОБА_3 про надання послуги №3 від 31.01.2017р. на суму 25584грн

- ОСОБА_3 про надання послуги №27 від 30.11.2016р. на суму 8528грн.,

- ОСОБА_3 про надання послуги №28 від 31.12.2016р. на суму 21320грн.

Усього за період 2016 року сума - 29848,00грн.

Усього за період 2017 року сума - 134963,62грн.

Усього за період 2016-2017р сума витрати по опаленню 164811,62грн.

Договір про постачання електричної енергії №5-264КУ6 від 01.08.2008р. укладений між АК «Харківобленерго» як постачальник електроенергії та ФОП ОСОБА_1 як власник приміщення.

Рахунки на сплату послуг по електропостачанню:

- №646,06 за березень 2016р., №646,06/05.16-1 за травень 2016р.,

- №646,06/05.16-2 за травень 2016р., №646,06 за травень 2016р.,

- №646,06/07.16-2 за липень 2016р., №646,06/07.16-1 за липень 2016р.,

- №646,06 за червень 2016р., №646,06/08.16-1 за серпень 2016р.,

- №646,06/09.16-1 за вересень 2016р., №646,06/11.16-1 за листопад 2016р.,

- №646,06 за жовтень 2016р., №646,06/12.16-1 за грудень 2016р.,

- №646,06 за листопад 2016р., №646,06/01.17-3 за січень 2017р.,

- №646,06 за січень 2017р., №646,06/03.17-1 за березень 2017р.,

- №646,06 за лютий 2017р., №646,06/04.17-1 за квітень 2017р.,

- №646,06 за березень 2017р., №646,06/05.17-1 за травень 2017р.,

- №646,06 за квітень 2017р., №646,06/06.17-1 за червень 2017р.,

- №646,06 за травень 2017р., №646,06/07.17-1 за липень 2017р.,

- №646,06 за червень 2017р., №646,06/08.17-1 за серпень 2017р.,

- №646,06 за липень 2017р., №646,06/09.17-1 за вересень 2017р.,

- №646,06 за серпень 2017р., №646,06/10.17-1 за жовтень 2017р.,

- №646,06 за вересень 2017р., №646,06/11.17-1 за листопад 2017р.,

- №646,06 за жовтень 2017р., №646,06/12.17-1 за грудень 2017р.,

- №646,06 за листопад 2017р., №646,06 за грудень 2017р.,

Реєстр платіжних (розрахункових) документів про сплату послуг по електропостачанню наведений на сторінці 11-12 акту перевірки.

Загальна сума дорівнює сумі 2 186 527,35грн. за період 2016 року, (сторінка 12 акту перевірки)

Загальна сума дорівнює сумі 2751958,44грн. за період 2017 року (сторінка 14-15 акту перевірки)

Усього витрати за період 2016-2017р. по сплаті електроенергії складають загальну суму 4938485,79грн.

Також судом встановлено, що підприємству ПП «ТИН» в оренду передане приміщення 1 поверху №10 (підтверджено договором оренди, технічним паспортом)

Приміщення другого поверху №53-59 загальна площа 143,3 квадратні метри використовуються позивачем як офісне приміщення, а приміщення першого поверху , а саме: №1 - прихожа, площа 7,2 кв. метри., №2 - кімната 60,7 кв. метри, №3 - уборна, 5,3 кв. метри, №4 - кладова, площа 10,6 кв. метри, №5- кімната, площа 37,4 кв. метри, №7 - кімната, площа 109,7 кв. метри знаходяться в стані ремонту. У вказаних приміщеннях виконуються ремонтні роботи, для того щоб у подальшому вказані приміщення здавати в оренду.

Зазначене відповідає вимогам ст. 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якої господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а тому суд приходить до висновку, що данні господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану позивача

Відповідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України - об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Щодо посилання податкового органу на положення пункту 177.4 статті 174 Податкового кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Дане посилання відповідача по справі є помилковим, оскільки нормами цього пункту наведений перелік витрат, який безпосередньо пов'язаний з отриманням доходів, у той час коли системний аналіз статті 177 цього Кодексу, з урахуванням пункту 177.2 та підпункту 177.4.4 цієї статті встановлюють правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, за якими до витрат належать документально підтверджені витрати, пов'язанні з господарською діяльністю такої особи, перелік яких не є вичерпним. Намагання податкового органу обмежити цей перелік є хибним.

Оскільки податковий орган має враховувати, що результати оподаткування у будь-якому випадку є похідними від здійснення (провадження) підприємцем господарської діяльності, обмеження його витрат пов'язаних з господарською діяльність призведе до обмеження господарської компетенції і, як наслідок, вплине на свободу підприємницької діяльності взагалі.

Вище зазначена позиція суду підтверджується постановою ВС від 27 лютого 2018 р. № 821/274/17; К/9901/3351/17.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

При цьому колегія суддів зазначає, що факт безпідставного перерахунку коштів комунальним підприємством, в ході перевірки не встановлено і відповідно не є підставою прийняття оскаржуваних податкових - повідомлень рішень.

Відповідно до пп. 138.10.2 п. 138.10. ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: в) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона.

З таких підстав, суд апеляційної інстанції визнає, що позивач віднісши витрати на електроенергію та теплову енергію приміщень які використовувались в межах своєї господарської діяльності, на витрати, які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України (адміністративні витрати), діяла цілком правомірно та у відповідності до чинного законодавства, адже ці витрати документально підтверджені і стосуються господарської діяльності позивача.

Відповідно п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2010 р. N 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - ОСОБА_4 N 2464-VI) платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону N 2464-VI єдиний внесок нараховує для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Враховуючи, що позивач правомірно зменшив суму свого доходу від господарської діяльності на суму витрат на згадане вище, то відповідно позивачем цілком законно зменшив базу нарахування єдиного внеску.

З урахуванням дослідженої господарської операції, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції в цій частині щодо того, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Харківській області № від 12.04.2018 року з донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 51221,39 грн., з яких збільшення податкових зобов'язань +40977,11 грн., за штрафними фінансовими санкціями + 10244,28 грн. та № від 12.04.2018 року з донарахування військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 4268,43грн., з яких збільшення податкових зобов'язань + 3414,74 грн., за штрафними фінансовими санкціями + 853,69 грн., а також вимога про сплату боргу №000611315 від 12.04.2018р. про суму заборгованості зі сплати єдиного внеску в сумі 49926,43грн. та рішення № від 12.04.2018р. про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі штрафних санкцій в розмірі 6953,01грн. винесені Головним управлінням ДФС України у Харківській області з порушенням норм чинного законодавства України, а отже підлягають скасуванню.

Враховуючи вищенаведене доводи Головного управлінням ДФС України у Харківській області щодо правомірності прийнятих ним рішень є помилковими.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії субєкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення в цій частині.

Проте суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Головного управління ДФС України у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2114 грн. 40 коп.

Так, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору встановлена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Враховуючи уточнені позовні вимоги, позивач при подачі позову повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1123 грн. 69 коп.( 1%112 369,26 грн.)

Таким чином суд першої інстанції помилково в своєму рішенні вирішив стягнути з Головного управління ДФС України у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2114 грн. 40 коп.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції з заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Також, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції присудив стягнути судові витрати на користь позивача за рахунок Головного управління ДФС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати на користь позивача має бути присуджений за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - відповідача по справі, а саме Головного управління ДФС України.

Відповідно до ч.2 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для часткового скасування оскарженого судового рішення та прийняття нової постанови в частині позовних вимог.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення субєкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 по справі № 820/3298/18 скасувати в частині розподілу судових витрат .

В цій частині прийняти нове рішення яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління ДФС у Харківській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1123 грн. 69 коп. витрати по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 27.07.2018.