Справа № 2а-0770/2142/11
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2018 року

Київ

справа №2а-0770/2142/11

адміністративне провадження №К/9901/28821/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Пасічник С.С.,

здійснивши попередній розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД»

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2014 (судді - Гаврилко С.Є., Ващилін Р.О., Луцовича М.М.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 (судді Судова-Хомюк Н.М., Гуляк В.В., Коваль Р.Й.)

у справі № 2а-0770/2142/11 (876/7145/14)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД»

до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та Міністерства доходів і зборів України

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2007 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» (далі -Товариство) звернулось до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - ДПІ) та рішень Головного управління Міндоходів у Закарпатській області і Міністерства доходів і зборів України.

Справа неодноразово розглядалась судами різних рівнів та юрисдикцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 травня 2011 року постанову Господарського суду Закарпатської області від 03 квітня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2008 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року закрито провадження у справі за позовом Товариства до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та Міністерства доходів і зборів України в частині позовних вимог про скасування:

- рішення ДПІ у м. Ужгороді Закарпатської області № 6675/10/250 від 07 березня 2007 року;

- рішення ДПА у Закарпатській області № 615/10/25-055 від 06 квітня 2007 року та рішення ДПА України № 5736/6/25-0515 від 14 червня 2007 року про результати розгляду скарги платника податків.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016, в задоволенні позову Товариства до ДПІ, Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та Міністерства доходів і зборів України відмовлено.

Не погодившись з зазначеними судовими рішеннями, Товариство звернулось з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та задовольнити адміністративний позов. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

Відповідачами заперечень на касаційну на надано.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведеної виїзної планової перевірки Товариства з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 27 лютого 2004 року по 30 червня 2006 року, складено акт № 2539/23-0/10/32890828 від 19 грудня 2006 року.

В акті викладено висновки контролюючого органу про порушення позивачем:

- підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у зв'язку з не включенням до складу валового доходу сум згідно договору від 24 березня 2005 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТПП Промпостачання», оскільки виданий контрагентом позивача вексель не прийнято до уваги з підстав ліквідації ТОВ «ТПП Промпостачання» та відсутності у останнього на момент ліквідації дебіторської та кредиторської заборгованості.

На цій підставі ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 29 грудня 2006 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 997 950 грн. (665 300 грн. основного платежу та 332 650 грн. штрафних (фінансових) санкцій).

Свої дії щодо прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ДПІ мотивує тим, що Товариство безпідставно не включило до валового доходу та об'єкту оподаткування, як безоплатно отримане від ТОВ «ТПП Промпостачання» вартість обладнання, оскільки розрахунок за нього не відбувся.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та ТОВ «ТПП Промпостачання» укладено договір № ПП240305/01 від 24 березня 2005 року на поставку п'яти деревообробних верстатів на загальну суму 3 348 840 грн.

За твердженням позивача, отримавши обумовлений договором поставки товар, Товариство здійснило розрахунок шляхом видачі 16.10.2005 на ім'я ТОВ «ТПП Промпостачання» простого векселя на суму 3 348 840 грн., зі строком платежу 16.05.2015.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що матеріали справи не містять доказів здійснення Товариством розрахунку за отриманий по договору поставки № ПП240305/01 від 24 березня 2005 року товар, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що позивач у відповідності до вимог чинного законодавства, розрахувався з ТОВ «ТПП Промпостачання», шляхом видачі векселя.

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що Товариство у відповідності до приписів Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі здійснило розрахунок за отриманий товар шляхом видачі простого векселя.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТПП Промпостачання» та його правонаступник ПП «Таббіт» не підтвердили факт отримання вказаного векселя.

Крім того, не зважаючи на сплив встановленого у векселі строку платежу, вексель у відповідності до статті 78 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі не було пред'явлено векселедавцю для відмітки та не опротестовано у неплатежі.

Таким чином, під час розгляду справи в судах не спростовано твердження ДПІ про відсутність доказів здійснення оплати Товариством отриманого від ТОВ «ТПП Промпостачання» товару, що у відповідності до приписів статті 4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є підставою для віднесення до валових доходів вартості отриманого позивачем обладнання.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судові рішення, не дають підстав вважати висновки судів першої та апеляційної інстанцій помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.І.Ф. Паркет ЛТД» залишити без задоволення, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова

С.С. Пасічник