Справа № 216/2426/18
Суддя: Бутенко М. В.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/2426/18
номер провадження 2-а/216/192/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2018 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого РогуДніпропетровської області у складі головуючого - судді Бутенко М.В.,

за участю: секретаря судового засідання Янчук С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Кривому Розі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області в особі дільничного ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пеклуна Дмитра Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 278205 від 05.05.2018 року дільничним ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пеклуном Дмитром Вікторовичем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 128 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що 23.03.2018 р., в.о. директора Криворізької філії ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205», повторно випустив на лінію транспортний засіб «Фольксваген LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, який дообладнано для перевезення пасажирів за відсутністю протоколу контрольних випробувань, що передбачено п. 32 правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ № 176 від 18.02.1997р. по ст. 12 Закону України «Про дорожній рух».

Позивач, вважає, що постанова містить лише фабулу адміністративного проступку без посилання на докази. У ній не дано оцінку доказам, в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто вона не має жодного мотивування.

Крім цього, у постанові не зазначено обставин, передбачених статтями 33-35 КУпАП, які необхідно враховувати при накладенні стягнення. Отже, оскаржувана постанова за своїм змістом не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Згідно посадових обов'язків позивача від 27.06.2016 р., затверджених генеральним директором ТДВ «АТП 11205», він організовує в межах наданих прав виробничо-господарську діяльність підприємства у м. Кривий Ріг та забезпечує і контролює ефективне виконання працівниками підприємства м. Кривий Ріг своїх обов'язків, в тому числі з контролю технічного стану автотранспортних засобів і випуску їх на лінію.

Посадовою інструкцією механіка (м. Кривий Ріг) від 27.06.2016р., затвердженою генеральним директором ТДВ «АТП 11205» передбачено, що механік підприємства безпосередньо забезпечує контроль технічного стану автотранспортних засобів і випуск їх на лінію, тобто при винесені оскаржуваної постанови, відповідач не врахував, що суб'єктом правопорушення є механік підприємства, а не в.о. директора підприємства.

Позивач зазначив, що 23.03.2018р. механік підприємства ОСОБА_4 випустив на лінію транспортний засіб Фольксваген LT 35», реєстраційний номер НОМЕР_1, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_5 (на підприємство) був дообладнаний для перевезення пасажирів. Згідно ліцензійної картки НОМЕР_4 Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (що діяла на момент реєстрації) йому дозволено вид робіт згідно з ліцензією-внутрішні перевезення пасажирів автобусами та згідно протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу АК № 2-03966-17 був технічно справний.

Відповідно до п. 18 Постанови КМУ № 607 від 21.07.2010 року передбачено, що перереєстрація транспортного засобу, що переобладнаний проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388 (оригінал відповідного протоколу знаходиться у даній установі).

Відповідач по справі при винесені оскаржуваної постанови, на виконання вимог ст. ст. 7, 245, 251 КУпАП, повинен був зібрати докази на підтвердження тих обставин, що позивач випустив на лінію транспортний засіб Фольксваген LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1, який дообладнано для перевезення пасажирів за відсутністю протоколу контрольних випробувань, що взагалі не було зроблено.

На вимоги позивача щодо надання відповідачем підтверджуючих матеріалів та відповідних доказів щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, йому було відмовлено.

Позивач в позовній заяві зазначив, що його протягом року не притягували до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 128 КУпАП.

Він вважає, що саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення, не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, так як постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 128 КУпАП, а саме за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною 1 цієї статті.

Позивачу до постанови не було надано відповідачем матеріалів, які б підтверджували повторність вчинення аналогічного адміністративного правопорушення на протязі року з дня застосування адміністративного стягнення за попереднє адміністративне правопорушення за аналогічною статтею КУпАП, тому застосування відносно нього саме ч. 2 ст. 128 КУпАП - є незаконним.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправними дії дільничного ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пеклуна Д.В. та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 278205 від 05 травня 2018 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 128 КУпАП.

27.07.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки не повідомив.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що оскаржуваною постановою 05 травня 2018 року дільничним ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пеклуном Д.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі НК № 278205 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 128 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.128 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.2 ст.128 КУпАП. В підтвердження факту скоєння адміністративного правопорушення відповідач надав лише постанову про адміністративне правопорушення. Однак дана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення сама по собі не є окремим доказом, адже відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка складає постанову, про ці події.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.128 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, а дії дільничного ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції неправомірними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області в особі дільничного ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пеклуна Дмитра Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправними дії дільничного ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пеклуна Дмитра Вікторовича винесення постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_2.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 278205 від 05 травня 2018 року, винесену дільничним ДОП сектору превенції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Пеклуном Д.В. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 128 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Бутенко М.В.