Справа № 554/5327/16-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 р. Справа № 554/5327/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Пянової Я.В. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 24.04.2018 (суддя Микитенко В.М., м. Полтава) по справі № 554/5327/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії щодо перерахунку пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1С.) звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Октябрському районі м. Полтави (відповідача замінено правонаступником Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області), у якому просила визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати його здійснити перерахунок та виплату їй недоплаченої пенсії, починаючи із моменту її призначення, тобто із 2011 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24.04.2018 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції допустив зайвої деталізації, яка не має правового значення для вирішення справи. При цьому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та надав правову оцінку тим вимогам, які не були предметом позову. Вважає, що пенсія, яку вона отримує, не відповідає чинному законодавству України. Перерахунок пенсії не було проведено з обчисленням середнього заробітку по Україні за 2011 рік, що суттєво зменшило розмір пенсії, тоді як розрахунок слід провадити за календарний рік, що передував зверненню з заявою про перерахунок пенсії (2010 рік). Також вказала, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам позивача про те, що відповідачем неправильно визначено коефіцієнт страхового стажу.

Скориставшись правом відзиву на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначену 11.12.2010 із зниженням загальновстановленого пенсійного віку за стаж роботи по Списку № 2, тривалістю 6 років 6 місяців 23 дні, з урахуванням загального стажу тривалістю 26 років 1 місяць 14 днів (включно по 31.12.2010 року). Виплату пенсії здійснює Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Заяву про призначення пенсії за віком позивачка подала до Пенсійного фонду 28.02.2011 року, вказавши, що працює приватним підприємцем (а.с.6).

21.06.2016 за зверненням позивачки про перерахунок пенсії по стажу та заробітній платі з урахуванням роботи в особливо шкідливих умовах праці за Списком №2 надано лист за № 5968/07-09, згідно з яким позивачка за документами, наявними у пенсійній справі отримує пенсію за віком призначену 11.12.2010 із зниженням загальновстановленого пенсійного віку за стаж роботи по Списку № 2, тривалістю 6 років 6 місяців 23 дні, з урахуванням загального стажу тривалістю 26 років 1 місяць 14 днів (включно по 31.12.2010 року). Станом з 01.01.2011 по дату надання вказаної відповіді згідно даних персоніфікованого обліку позивачка, як приватний підприємець, доходу не має, звіти до Пенсійного фонду не здає, відповідно права на перерахунок пенсії не має (а.с. 4-5).

Не погодившись із відмовою позивача в проведенні перерахунку пенсії, позивачка звернулася до суду.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що при перерахунку пенсії в 2011 році слід використовувати розмір показника середнього заробітку на 2010 рік та середній по народному господарству за 2011 рік та періоди з 1991 по 1996 роки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, будучи зареєстрованою як фізична особа - підприємець з часу виходу на пенсію не отримувала доходу та не подавала звітності до Пенсійного фонду щодо сплати страхових внесків або збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому правові підстави для перерахунку її пенсії зі збільшенням страхового стажу із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні відсутні.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів враховує таке.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (надалі - Порядок № 22-1).

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон № 1058-IV.

Пунктом 16 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У частині 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За правилами частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV (в редакції Закону на момент призначення пенсії) заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії;Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Виходячи з системного та логічного аналізу вказаних вище норм права, що регулювали механізм обчислення пенсії станом на дату призначення позивачці пенсії, вбачається, що як для визначення коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи, так і заробітної плати (доходу) застрахованої особи для обчислення пенсії, мав застосуватися показник середньої заробітної плати (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Такий показник як середня заробітна плата по народному господарству для обчислення (перерахунку) пенсії приписами Закону № 1058-IV не передбачено, так само не передбачено використовувати показник середньої заробітної плати (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за той рік, в якому відбулося звернення за призначенням пенсії, адже ст. 40 Закону № 1058-IV чітко встановлено, що для обчислення пенсії враховується тільки календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка не згодна з розміром призначеної пенсії, яка, на думку позивачки, повинна бути перерахована в 2011 році дослівно: "Перерахунок пенсії не було проведено з обчисленням середнього заробітку по Україні за 2011 рік, що суттєво зменшило розмір пенсії, тоді як розрахунок слід провадити за календарний рік, що передував зверненню з заявою про перерахунок пенсії (2010 рік)".

Дослідивши матеріали пенсійної справи, які були надані відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, колегією суддів встановлено, що за документами, наявними у пенсійній справі, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком із зниженням пенсійного віку за стаж роботи по Списку № 2, тривалістю 6 років 6 місяців 23 дні, з урахуванням загального стажу тривалістю 26 років 1 місяць 14 днів (включно по 31.12.2010).

Дата первинного звернення за пенсією 28.02.2011, пенсію призначено з 11.12.2010. При призначенні пенсії було використано показник середньої заробітної плати (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік - 1982,63 грн.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що під час призначення пенсії відповідачем правомірно було враховано показник середньої заробітної плати (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а саме звернувшись за призначенням пенсії 28.02.2011 для обчислення пенсії відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

Також колегією суддів встановлено, що під час обчислення пенсії відповідачем враховано заробітну плату за період з 1991 по 1995 роки на підставі довідки, виданої ВАТ "Елемент Шість".

Обгрунтовуючи незгоду з визначенням розміру пенсії, позивачка стверджує, що відповідачем замість коефіцієнта заробітної плати, який становить 23, 84 враховано коефіцієнт 5,600, що потягнуло за собою в подальшому зміну (зменшення) загального коефіцієнта заробітної плати із розрахунку суми 125, 59784 на коефіцієнт 107, 76214.

Колегія суддів зазначає, що до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 1058-IV суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином, відповідачем правомірно використано коефіцієнт заробітної плати з обмеженням 5,6000, що кореспондується з приписами п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону № 1058-IV щодо обмеження максимального розміру заробітної плати в межах 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

В межах розгляду цієї справи позивачка не згодна як з механізмом обчислення пенсії при призначенні, так і проведеним перерахунком пенсії.

Колегія суддів вважає слушним висновок суду першої інстанції про те, що призначення та перерахунок пенсії не є тотожними поняттями, вони мають різний правовий зміст, при цьому формула обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії (призначення та перерахунку) визначається частиною 2 статті 40 Закону України 1058, з тією тільки різницею, що середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення визначається один раз при призначенні пенсії, і в подальшому використовується як постійна величина для пенсіонера, на відміну від інших показників, а саме суми коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

На підставі ч.5 ст. 45 Закону № 1058-IVдокументи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

В матеріалах пенсійної справи відсутні будь-які відомості про те, що з дати призначення пенсії по теперішній час позивачка зверталася до органу Пенсійного фонду із заявою встановленого зразка.

Матеріали адміністративної справи свідчать про те, що позивачка свою заяву про перерахунок пенсії оформила у довільній формі, а не встановленої форми, як це передбачено у додатку № 2 до Порядку № 22-1, дану заяву було зареєстровано як звернення громадян, тому й відповідь надана в порядку виконання вимог Закону України "Про звернення громадян". Рішення про призначення, перерахунок та виплату пенсій приймається у разі звернення осіб із відповідною заявою відповідно до Закону № 1058-IV.

Таким чином, в межах розгляду цієї справи встановлено відсутність протиправності дій відповідача в частині непроведення перерахунку пенсії, зокрема в 2011 році.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість спірного рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Разом з цим, як визначено частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, позивач не надав суду належних та достатніх доказів, що свідчили б про невідповідність висновків відповідача фактичним обставинам справи та наявність у зв'язку з цим порушення його прав і законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, але з інших підстав, які зазначені вище.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної частини та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції зазначені вище обставини залишені поза увагою та їм не надана належна правова оцінка, колегія суддів, відповідно, змінює судове рішення з мотивів відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема розгляду справи за відсутності позивачки та її представника та зайвої деталізації щодо участі учасників процесу в описовій частині судового рішення, колегія суддів зазначає, що розгляд цієї справи триває з серпня 2016 року та за весь час розгляд справи відкладався більше ніж 10 разів, при цьому 20.03.2018 розгляд справи відкладений через неявку представника позивача. Таким чином зайва деталізація щодо участі учасників процесу в описовій частині судового рішення пояснює надмірну тривалість строку розгляду справи. Суд першої інстанції розглянув справу за наявності повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце судового розгляду справи, від так відсутні підстави стверджувати про порушення судом норм процесуального права.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 24.04.2018 по справі № 554/5327/16-а змінити з підстав та мотивів відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текс постанови 27.07.2018 р.