Справа № 810/4254/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/4254/16 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В.,Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Вектор-2008" до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У 2016 році ПП «Вектор-2008» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень - рішень від 05.08.2016 року № та № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно скасувати, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у період з 08.07.2016 року по 14.07.2016 року працівниками Білоцерківської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Вектор-2008» () з питань нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «Генезіс ЛТД» () за період з 01.03.2016 року по 31.03.2016 року, за результатами якої складено акт № 705/10-02-14-03/35964436/43 від 21.07.2016 року.

В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 164 500,5 грн., в т.ч. за березень 2016 року на 164 500,5 грн.

Обґрунтовуючи свою позицію, податковий орган в Акті перевірки посилався на те, що згідно податкової інформації за звітні періоди декларування ПДВ з грудня 2015 року по квітень 2016 року, отриманої від ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області «…на ТОВ «Генезіс ЛТД» відсутні трудові ресурси та відсутні власні основні засоби (основні фонди та кінець звітного періоду становили - 0 грн. згідно балансу станом на 31.12.2015 року), в результаті чого неможливе виконання та оформлення господарських операцій з придбання продажу ідентифікованих товарів. ТОВ «Генезіс ЛТД» () за перевіряємий період надавало транспортно - експедиційні послуги, при цьому підприємство не має власних/орендованих основних засобів, не залучало субпідрядні організації для транспортування ТМЦ (активів). Тобто не можливо підтвердити факт руху ТМЦ (активів) від продавця до покупця та місця зберігання ТМЦ (активів). В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів ТОВ «Генезіс ЛТД» (), встановлено: відсутній рух активів, зобов'язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме відсутні трудові ресурси.

05 серпня 2016 року на підставі висновків Акта перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення - рішення:

- № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) (14010100) на суму 48 853,00 грн., з яких 38 282 грн. за основним платежем та 9 571 грн. за штрафними санкціями;

- № форми «В4», яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість (сума завищення від'ємного значення податку на додану вартість) у розмірі 126 219 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності отримання позивачем товарів від ТОВ «Генезіс ЛТД» і, як наслідок цього, правомірність формування позивачем податкового кредиту.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінюючи спірні правовідносини, щодо формування позивачем податкового кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Генезіс ЛТД» поставило позивачу товарну продукцію «Нітроамофоска».

На підтвердження реальності проведення господарських операцій судом першої інстанції прийнято договір купівлі - продажу від 18.03.2016 року № 18/03-1; додатки № 1,2 до договору; податкові накладні від 18.03.2016 року № 13 та від 29.03.2016 року № 41; видаткові накладні від 18.03.2016 року № 41 та від 29.03.2016 року № 66; рахунки на оплату від 18.03.2016 року № 30 та від 29.03.2016 року № 52; копії платіжних доручень від 18.03.2016року № 298 та від 29.03.2016 року № 365; копії товарно - транспортних накладних від 18.03.2016 року № Р41-1, від 20.03.2016 року № Р41-2, від 21.03.2016 року № Р41-3, від 29.03.2016 року № Р66-1, від 30.03.2016 року № Р66-2.

Як правильно встановив суд першої інстанції, контрагентом позивача виступає ТОВ «Генезіс ЛТД», від імені якого документи підписував ОСОБА_2.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що реальність господарських операцій з поставки контрагентом позивача товарів є доведеною, виходячи з обставин встановлених долученим до матеріалів справи вироком у кримінальному провадженні від 07 лютого 2017 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України.

За положеннями частини 4 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), вирок суду к кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Частиною 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15 грудня 2017 року) передбачено, що зокрема вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 07 лютого 2017 року встановлено, що у грудні 2015 року ОСОБА_2, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи на вулиці Московській в місті Миколаєві, вступив в змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами та погодився за грошову винагороду в розмірі 1500 гривень на місяць, перереєструвати на своє ім'я юридичну особу ТОВ «Генезіс ЛТД». Маючи на меті отримання обіцяної грошової винагороди, ОСОБА_2, виконуючи вказівки невстановлених осіб та 14.12.2015 року підписав виготовлені за невстановлених слідством обставин, установчі документи, а саме: протокол №2 від 10.12.2015 року загальних зборів учасників ТОВ «Генезіс ЛТД», відповідно до якого ОСОБА_2 одноособово прийняв рішення про призначення себе директором товариства, а також затвердив статутний капітал ТОВ «Генезіс ЛТД» в розмірі 500 000 грн. (100 %), обравши види економічної діяльності товариства (Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність).

В подальшому, ОСОБА_2 на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Генезіс ЛТД» від 10.12.2015 року підписав наказ №1 від 10.12.2015 року та приступив до виконання обов'язків директора вказаного товариства.

В подальшому на підставі вказаних установчих документів, державним реєстратором проведено перереєстрацію ТОВ «Генезіс ЛТД» та затверджено статут ТОВ «Генезіс ЛТД» в новій редакції за номером запису №2031840, з зазначенням про те, що ОСОБА_2 являється одноособовим власником та директором товариства (ІНФОРМАЦІЯ_1, яке зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1).

Після проведення перереєстрації, документи бухгалтерського обліку, звітності, та інших документи, що пов'язані з господарською діяльністю ТОВ «Генезіс ЛТД», а також печатка знаходилися у інших не встановлених досудовим розслідуванням осіб, що надало можливість цим особам здійснювати незаконну діяльність, яка полягала в наданні послуг по незаконному формуванні податкового кредиту суб'єктам господарювання та сприяло в зменшенні платежів до бюджету з податку на додану вартість по деклараціях за лютий - травень 2016 року.

Про правові наслідки щодо дій особи, щодо якої ухвалений вирок, у межах спірних вимог директора та засновника ТОВ «Генезіс ЛТД» ОСОБА_2, правила частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (діючої на час вирішення справи судом першої інстанції) встановлювали межі обов'язковості вироку для адміністративного суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Аналіз вироку дає підстави про стверджувальну відповідь на ці два питання.

Відтак, всі первинні документи видані контрагентом позивача ТОВ «Генезіс ЛТД» є неприйнятними за об'єктивним та суб'єктивним критеріями. Об'єктивний критерій полягає у встановлені в межах кримінального провадження обставин того, що це підприємство реальною діяльністю не займалось, здійснювало безтоварні операції, зокрема з поставки товарів, а суб'єктивний в тому, що всі первинні документи підписані особою, яка визнала підписання цих документів в межах здійснення не господарської діяльності, а вчинення злочину.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 березня 2018 року у справі № 823/419/13-а.

Суд з огляду на порушення судом першої інстанції застосування положень частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції після 15 грудня 2017 року), вважає помилковим висновки цього суду про відповідність первинних документів виданих ТОВ «Генезіс ЛТД» внаслідок доведеності нереального характеру послуг та складення їх за умов нездійснення господарських операцій. Вважати документи контрагента позивача належними для формування податкового кредиту не вбачається можливим, з огляду на обов'язковість вироку у цій частині.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, які призвели до ухвалення незаконного рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Вектор-2008" відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І Мєзєнцев