Справа № 398/1771/18
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1771/18
Провадження №: 2-а/398/84/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"23" липня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді -Голосеніної Т.В.,

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

в присутності позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 УПП в м.Бориспіль ДПП старшого лейтенанта поліції Яловчука Євгенія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду за адміністративним позовом до інспектора роти №2 УПП в м.Бориспіль ДПП старшого лейтенанта поліції Яловчука Євгенія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.05.2015 року №217646, відповідно до якої його визнано винним у чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі 1700грн.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно зазначеної постанови він, 19.05.2018 року о 17год.00хв. за адресою с.Гора Бориспільського району, вул.Бориспіль,7, здійснив паркування автомобіля в місці, позначеному дорожньою розміткою 1.30 «Місця стоянки транспортних засобів,які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» не маючи документів про наявність інвалідності.

Відповідачем при складані постанови не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що в місці, де був припаркований його автомобіль, нанесена розмітка 1.30 «Місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід», або стоїть дорожній знак, які б забороняли йому парковку.

За вказаною в постанові адресою, де було здійснено ним паркування автомобіля, знаходиться платна парковка, місце для паркування було вказано йому працівником зазначеної парковки.

Оскаржувана постанова складена безпосередньо на місця пригоди, разом з тим, відповідно до ст.258 КУпАП перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом, дані види правопорушень фактично розглядаються в скороченому провадженні, стаття КУпАП, за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності, до цього переліку не відноситься.

Отже, відповідачем під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не надано жодного доказу, яким би було доведено факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152-1 КУпАП, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 19.05.2015 року №217646 є протиправною та незаконною і просить її скасувати.

19.06.2018 року від представника відповідача Батечка Р.С. надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого вважає, що твердження позивача, викладені в позовній заяві, є хибними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Постанову було винесено інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції УПП у м.Борисполі Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Яловчуком Є.О., тобто особою, яка відповідно до п.2 ст.213 КУпАП та ст.22 ЗУ «Про Національну поліцію», уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складається у випадку, якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення чи адміністративне стягнення , що на неї накладається, крім випадків притягнення до відповідальності за ст.185-3 КУпАП. Разом з тим, позивач при складенні постанови погодився, що дійсно, на деякий час, припаркував своє авто на місці, призначеному для паркування автомобілів водіями з інвалідністю або тих, які таких осіб перевозять, що підтверджується відеозаписом, зробленим на місці парковки з нагрудної камери інспектора поліції. При цьому, право позивача на захист порушено не було, навпаки останній такого бажання не виявив, а проконсультувавшись, як він сказав, зі знайомим юристом по телефону, повідомив, що розмітки він дійсно не помітив, однак зазначену постанову оспорить в суді.

Щодо посилання позивача на те, що відповідно до ч.6 ст.152-1 КУпАП відповідальність передбачена за паркування транспортних засобів, які не являються інвалідами чи не перевозять інвалідів, на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, а зазначена парковка була платною, то відповідно до ст.30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місця для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Отже, оскільки позивач не надав доказів, що він являється інвалідом або перевозив особу з інвалідністю, то парковка для нього і не може бути безоплатною.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що парковка за адресою с.Гора Бориспільського району, вул.Бориспіль,7 є платною, натомість відповідач в постанові зазначає, що він здійснив паркову на безоплатній парковці. Крім того, парковку автомобіля він здійснив на місці, яке йому було вказане працівником зазначеної парковки. Дорожнього знака, який би забороняв парковку, там встановлено не було, такий знак стояв значно далі, метрах в десяти від нього. Розмітки на асфальті він теж не бачив, оскільки місце, де було припарковано ним автомобіль, знаходилось у третьому ряді, між двох автомобілів, які вже були припарковані, тому коли він ставив своє авто, то був зосереджений на тому, щоб не зачепити ці автомобілі. Крім того, на відеозаписі, який надано відповідачем, видно пусте місце на парковці біля якого, дійсно, встановлено дорожній знак 5.38, однак це не те місце, де був припаркований його автомобіль. Працівники поліції, які в той час коли він здійснював парковку, стояли практично в декількох метрах від місця його паркування, не попередили його про те, що це місце для інвалідів, а навпаки, дочекались доки він припаркує авто та піде від нього, потім по гучному зв'язку викликали його і тільки тоді повідомили про те, що він здійснив парковку на місці для інвалідів. При цьому, в той час коли складався відносно нього протокол, на місці, де був знак, який вказував на стоянку для інвалідів, здійснив парковку водій на автомобілі «Мерседес», працівник поліції підійшов до останнього та зробив йому зауваження. Виходить одне й теж порушення, але різні міри покарання. З викладеного вбачається, що протоколи працівниками поліції складаються вибірково.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав думку останнього та надав письмову відповідь на відзив, яку просив долучити до матеріалів справи. При цьому пояснив, що відповідачем не надано доказів того, що на місці, де стояв автомобіль позивача, був знак чи дорожня розмітка, які б вказували на те, що це місце для стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід». Крім того, зазначена парковка є платною, а постанову про накладення адмінстягнення було винесено за порушення ч.6 ст.152-1 КУпАП, якою передбачена відповідальність за паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів.

Відповідач, належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що адміністративний позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення від 19.05.2015 року №217646, ОСОБА_1 визнано винним у чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.152-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі 1700грн., оскільки він 19.05.2018 року о 17 год.00хв. за адресою с.Гора Бориспільського району, вул.Бориспіль,7, здійснив паркування автомобіля в місці, позначеному дорожньою розміткою 1.30 «Місця стоянки транспортних засобів,які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» не маючи документів про наявність інвалідності.

Частиною 6 ст. 152-1 КУпАП передбачена відповідальність за паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності) у вигляді накладення штрафу в розмірі від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Представником відповідача разом з відзивом на адресу суду надано диск, який перебуває в робочому стані, без візуальних пошкоджень, дійсність та справжність відеозапису з нагрудної камери інспектора наявної на диску у суду не викликає сумнівів, який було переглянуто в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на паркувальному майданчику біля міжнародного аеропорту «Бориспіль», розташованого за адресою: с.Гора Бориспільського району, вул.Бориспіль,7, місця з дорожньою розміткою 1.30 «Місця стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» облаштовані в кожному паркувальному ряді, одне навпроти одного, про що свідчить наданий відеозапис. На одному з таких місць стоїть автомобіль позивача.

Як вбачається з відеофайлів, досліджених судом як докази, що надані відповідачем на підтвердження законності оскаржуваного рішення, у правому верхньому куті відеозапису розташована дата 19.05.2018 року. Під час складання постанови по справ про адміністративне правопорушення позивачу було роз'яснено його права, в тому числі право на захист, від якого позивач особисто відмовився та зазначив, що він обов'язково звернеться до суду для скасування зазначеної постанови і він впевнений, що її скасують. При цьому позивач визнав, що дійсно здійснив зупинку автомобіля в зоні дії дорожньої розмітки 1.30, посилаючись на те, що не помітив його, оскільки стомлений, оскільки довелось рано проснутись, спішив щоб встигнути посадити дружину на літак та зазначив, що вважає це звичайним людським фактором. Однак, коли інспектором позивачу було зачитано постанову, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення, та запропоновано поставити в ній підпис про отримання копії, останній почав вимагати адвоката і заперечувати, що йому роз'яснялось право на захист.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Діяльність співробітників поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, притягнення осіб, винних у їх вчиненні до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини шоста та сьома ст.152-1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.6, ч.7 ст. 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом.

Згідно із п. 5 Розділу ІІІ даної Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема питання чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи.

Згідно із п. Розділу IV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; опис обставин, установлених при розгляді справи; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності з огляду на те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності приймалася на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Із відеоматеріалів розгляду справи, наданих суду відповідачем, вбачається, що позивач при винесенні інспектором постанови погоджувався з тим фактом, що дійсно припаркував свій автомобіль і залишив на деякий час на місці, призначеному для паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, а тому протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Той факт, що в судовому засідання позивач вчинення ним вказаного правопорушення заперечував, суд розцінює критично як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження. Позивач при розгляді справи реалізував свої права в повній мірі, оскільки йому було роз'яснено право на захист, яким він відмовився скористатись, що підтверджується наданим відеозаписом.

Згідно ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно положень ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставини, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що при винесенні інспектором поліції постанови по справі про адміністративне правопорушення були дотримані всі вимоги чинного законодавства України.

За таких обставин суд не знаходить підстав для скасування постанови інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення про при притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.152-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 242-246, 250, 255, 286 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 УПП в м.Бориспіль ДПП старшого лейтенанта поліції Яловчука Євгенія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Яловчук Євгеній Олександрович, місцезнаходження: 08301, АДРЕСА_2

Суддя