Справа № 806/2520/18
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/2520/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку вислуги років,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ з 12.07.2007 по 30.06.2011 у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяці та внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №79 від 29.04.2016 в частині розрахунку вислуги років в пільговому обчисленні.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що проходив службу в на різних посадах в органах внутрішніх справи. Наказом ГУ Національної поліції в Житомирській області № 79 о/с від 29.04.2016 його було звільнено. Проте, до пільгової вислуги років позивачу не було зараховано період проходження служби в зонах безумовного (обов'язкового) відселення. З метою врахування часу проходження служби у зоні безумовного (обов'язкового) відселення у пільговому обчисленні він звертався до відповідача з листом, на який отримав відмову. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки право на зарахування до вислуги років в пільговому обчисленні періоду служби у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого відселення чітко визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого заперечував щодо задоволення позову, справу просив розглянути без його участі.

В обґрунтування відзиву зазначив, що відсутній наказ МВС Україні, яким затверджено перелік підрозділів, що підпадають під дію Постанови КМУ № 393 від 17.07.1992.

Відповідно до положень ч.9. ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку про наступне.

В період з 26.07.1996 по 12.07.2007 позивач проходив службу на різних посадах в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області на території м. Овруч та Овруцького району, які відносяться до зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення.

В період з 12.07.2015 по 06.11.2015 позивач проходив службу в слідчому управлінні УМВС України в Житомирській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 79 о/с від 29.04.2016 позивач був звільнений зі служби за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) .

Відповідно до наказу станом на день звільнення вислуга років становила 22 роки 08 місяців 13 днів - у календарному обчисленні та 22 роки 10 місяць 19 днів - у пільговому.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про зарахування вислуги років у пільговому обчисленні зазначеного періоду проходження служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 23.03.2018 за №Л-132/105/05/12-2017 в перерахунку вислуги відповідачем відмовлено. Таку відмову відповідач мотивував тим, що 28.12.2014 на підставі Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деякі законодавчі акти України" №76-VIII ст.2 виключено із Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо обчислення вислуги років регулюються правовими нормами Закону України "Про Національну поліції України" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII), Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114), Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок № 393), та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ст.78 Закону № 580-VIII встановлено, що під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно зі ст.3 Закону № 580-VIII поліція у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Аналіз правових норм свідчить на користь висновку, що нормативно-правові акти , які були прийняті до утворення поліції і не суперечать законодавству про останню, мають застосовуватися, як норми спеціального права, до правовідносин, що виникають з приводу проходження служби поліцейськими до прийняття відповідних нормативно-правових актів.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права та обов'язки визначено п. 1 Положення № 114.

Відповідно до п.п."в" п.3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця періоду служби у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у відповідній редакції) згідно з переліками військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Центральним управлінням служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Поняття зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення визначалось ст.2 Закону України від 27 лютого 1991 року "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи". Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" виключено дану норму, у зв'язку з чим існує певна правова невизначеність поняття "зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення".

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визначено перелік населених пунктів віднесених до зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення. Зокрема, до переліку населених пунктів зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення віднесено місто Овруч Житомирської області.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з 12.07.2007 по 30.06.2011 року проходив службу в слідчому управлінні УМВС України в Житомирській області, проте фактично позивач проходив службу в м. Овруч, яке розташовано в зоні гарантованого добровільного відселення. Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями табелів робочого часу особового складу УМВС України в Житомирській області для зарахування вислуги років місяць за півтора, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 та від 19.09.1993 №747.

Оскільки Постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 року визначено зарахування служби в органах внутрішніх справ у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених в пунктами 2 і 3 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку один місяць за півтора і цей порядок діє, то у відповідача не було правових підстав для відмови в зарахуванні позивачу вислуги років в пільговому обчисленні.

Посилання відповідача на відсутність затвердженого переліку військових частин, підрозділів та установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Центральним управлінням служби безпеки України, Управління державної охорони не давало йому права для відмови позивачу в зарахуванні вислуги років в пільговому обчисленні.

Суд вважає, що надання Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року Міністерству внутрішніх справ України повноважень визначення переліку підрозділів та установ для реалізації вже наданого права не означає, що МВС України визначаючи такі підрозділи та установи може звужувати обсяг наданого позивачу права, або скасовувати чи призупиняти таке право.

Таким чином дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні в пільговому обчисленні вислуги років при проходженні служби в органах внутрішніх справ у зоні гарантованого добровільного відселення, передбаченої ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяця є неправомірними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головне управління Національної поліції в Житомирській області внести зміни до наказу №79 від 29.04.2016 в частині розрахунку вислуги років в пільговому обчисленні - один місяць за півтора, суд зазначає наступне.

З розрахунку вбачається, що час служби позивача в Овруцькому РВ УМВС України в Житомирській області з 12.07.2007 по 30.06.2011 у пільговому обчисленні, як це передбачено пп. "в" п.3 Постанови №393 - 1 місяць за 1,5 місяці не зараховано.

Водночас, слід вказати, що один день 12.07.2007 було зараховано позивачу місяць за півтора, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.12.2018, а тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Головного управління Національної поліції в Житомирській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ з 13.07.2007 по 30.06.2011 року у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяці.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 205, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому обчисленні період проходження служби в органах внутрішніх справ з 13.07.2007 по 30.06.2011 у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у пільговому обчисленні - один місяць за півтора місяці та внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Житомирській області №79 від 29.04.2016 року в частині розрахунку вислуги років в пільговому обчисленні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя М.С. Токарева