Справа № 804/4866/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2018 року Справа № 804/4866/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі секретаря судового засідання - Бутенко П.В.,
позивача - ОСОБА_1., представника позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень та податкових вимог, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 28.07.2017 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 року ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області виключена з числа відповідачів та залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача,), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
- скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_1;
- скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_2;
- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого внеску від 06.11.2017 року № НОМЕР_1;
- скасувати податкову вимогу від 30.05.2017 року № 3981-17;
- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2017 року № Ф-4170-17/61;
- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.06.2017 року № Ф-4170-17/61;
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на помилковість висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 11.04.2017 р. №3827/04-36-03-10/НОМЕР_3 щодо неправомірного віднесення у 2015-2016 роках до складу інших витрат вартості членського внеску до Асоціації товарної Нумерації України «ДжЕсІ Україна», витрат на придбання канцелярських товарів і марок, витрат на сплату судового збору, а також суми передплат на користь ЦАРМ Дніпропетровської ОСС. У зв'язку з чим посилався на відсутність підстав для збільшення йому оподатковуваного доходу та, як наслідок, визначення суми податку з доходів фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору, оскільки такі витрати мають характер реальних витрат платника податку та повинні враховуватися в тому ж податковому звітному періоді, що й доходи, з отриманням яких ці витрати безпосередньо пов'язані.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2017 року відкрито провадження у справі (суддя Гончарова І.А.)
На підставі розпорядження від 04.12.2017 року № 2958 д, справу перерозподілено та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Букіною Л.Є.
Усною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2017 року, занесеною до протоколу судового засідання, у звязку з прийняттям нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2018 року виключено Державну податкову інспекцію в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра з числа відповідачів та залучено її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній посилається на правомірність висновків, викладених в акті перевірки від 11.04.2017 р. №3827/04-36-03-10/НОМЕР_3 та прийнятими на підставі такого акту рішення про донарахування суми податку з фізичних осіб, єдиного внеску та військового збору. За позицією відповідача, позивачем безпідставно віднесено до складу інших витрат за 2015 та 2016 рік вартість сплати членського внеску до Асоціації товарної Нумерації України «ДжЕсІ Україна», витрат на придбання канцелярських товарів і марок, витрат на сплату судового збору, а також суми передплат на користь ЦАРМ Дніпропетровської ОСС, які не повязані з отриманням доходу та в не включені до переліку інших витрат, визначених п.п.177.4.4 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.
Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 27.04.2004 року та перебуває на податковому обліку в ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, видами діяльності позивача за КВЕД є: 22.19 Виробництво інших гумових виробів; 22.29 Виробництво інших виробів із пластмас; 24.33 Холодне штампування та гнуття (основний); 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп'ютери; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів. н. в. і. у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. При цьому, у період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оподаткування отриманих доходів здійснював на загальній системі оподаткування.
У період з 15.03. по 04.04.2017 року посадовими особами податкового органу проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 року.
Результати такої перевірки зафіксовані у акті від 11.04.2017 р. №3827/04-36-03-10/НОМЕР_3, у висновках якого вказано про порушення позивачем:
- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, щодо не ведення обліку доходів і витрат у Книзі обліку доходів і витрат у період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 року;
- п. 177.2, п.п.177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи з фізичних осіб в розмірі 4939,09 грн.;
- порушення п.п.1.2, п.п.1.3 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму військового збору у розмірі 477,72 грн.;
- п.п «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України в частині подання відомостей податкового розрахунку форми 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» за ІІ-IV кв.2015 року та за І-ІІ квартал 2016 року з недостовірними відомостями;
- п.167.1 ст. 167, п.п.169.1.1 п.169.1, п.п.169.4.1 п.169.4 ст. 169 Податкового кодексу України в частині не нарахування, неутримання та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 1035,08 грн.;
- п.200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суми податку на додану вартість за червень 2015 року, яка підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 3334 грн.
Такі висновки, особи, що здійснювали перевірку обумовлювали неправомірним включенням позивачем до складу інших витрат за 2015 та 2016 рік витрат з вартості членського внеску до Асоціації товарної Нумерації України «ДжЕсІ Україна», витрат на придбання канцелярських товарів і марок, витрат на сплату судового збору, а також суми передплат на користь ЦАРМ Дніпропетровської ОСС, що жодним чином не вплинуло на формування одержаного доходу у 2015-2016 роках, тобто не було задіяне в операціях з оподаткування, у звязку з чим відсутній зв'язок використання даних товарів (послуг) з фінансово-господарською діяльністю платника податку.
На підставі Акту перевірки та встановлених порушень відповідачем прийняті:
- податкове повідомлення - рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_2, яким позиву збільшено грошове зобов'язання за платежем: «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 6173,86 грн. (за податковим зобов'язаннями - 4939,09 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1234,77 грн.);
- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_1, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору в загальній сумі 597,15 грн. (за податковим зобов'язаннями - 477,72 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 119,43 грн.);
- рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в сумі 1954,37 грн.
Позивач, не погоджуючись з винесеними щодо нього рішеннями, оскаржив їх в адміністративному порядку. За результатами розгляду, скаргу позивача задоволено частково в частині скасування рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_4 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, в іншій частині залишено без задоволення, оскарженні рішення - без змін.
За результатами розгляду скарги відповідачем прийнято рішення від 06.11.2017 року № НОМЕР_1 про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 1954,37 грн.
Також судом встановлено, що податковим органом прийнято та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 30.05.2017 року № 3981-17; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.07.2017 року № Ф-4170-17/61; вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.06.2017 року № Ф-4170-17/61.
Позивач заперечуючи законність вказаних податкових повідомлень-рішень, вимог про сплату боргу (недоїмки), рішення про застосування штрафних санкцій, звернувся до суду із вказаним позовом.
Суд при вирішенні спору виходить із того, що правила оподаткування фізичних осіб - підприємців у періоді, що перевірявся визначається Податковим кодексом України (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до пункту 162.1. статті 162 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Згідно з підпунктом 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 ПК України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Підпунктом 14.1.36. пункту 14.1. статті 14 ПК України встановлено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 177.2 статті 172 ПК України визначено, що обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.
Як вбачається з Акту перевірки, висновки податкового органу про заниження позивачем чистого оподаткованого доходу ґрунтуються на тому, що позивачем безпідставно включено до складу інших витрат за 2015 рік та за 2016 рік витрати зі сплати членського внеску до Асоціації товарної Нумерації України «ДжЕсІ Україна», витрат на придбання канцелярських товарів і марок, витрат на сплату судового збору.
Відповідно до п.п.177.4.1, п.п.177.4.2, п.п.177.4.3, п.п.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:
- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг),купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;
- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
- обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;- суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
- суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;
- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Тобто, вказаною нормою права законодавець визначив вичерпний перелік витрат фізичних осібпідприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, при цьому, необхідною передумовою для визначення складу витрат є їх повязаність з господарською діяльністю та отримання доходу.
Судом встановлено, що визначений перелік витрат не містить витрат на сплату членського внеску до Асоціації товарної Нумерації України «ДжЕсІ Україна» або будь якої іншої асоціації, витрат на придбання канцелярських товарів і марок, витрат на сплату судового збору, у звязку з чим суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 як особа, яка перебуває на загальній системі оподаткування, не мав права включати їх до складу інших витрат.
При цьому, понесення вищевказаних витрат жодним чином не вплинуло на формування одержаного доходу у 2015 та 2016 роках, а отже відсутній обовязок використання даних товарів (послуг) з фінансово-господарською діяльністю платника податку, чим порушено п. 177.4 ст. 177 ПК України.
Крім того, зі змісту Акту перевірки вбачається, що позивачем до складу інших витрат за 2015 рік та за 2016 рік віднесено суми передплат, перерахованих на користь ЦАРМ Дніпропетровської ОСС, ТОВ «Такт», ТОВ «ТД «Содружество» та ТОВ «Екотехніка Дніпро» у майбутніх податкових періодах, які не повязані з отриманням доходу, зокрема:
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 р. № 318 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за № 27/4248) витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг (п. 9.2. П(С)БО №16 «Витрати»).
Так, досліджуючи питання правомірності віднесення до складу витрат передплат, перерахованих на користь ЦАРМ Дніпропетровської ОСС судом встановлено, що згідно договору від 01.01.2014 року № 10, укладеного між ЦАРМ Дніпропетровської ОСС (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендатор), Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове платне користування приміщення, що визначені в договорі. Відповідно до умов договору, Орендар зобовязаний вчасно і в повному обсязі […] сплачувати орендну плату та відшкодовувати вартість споживчої електричної енергії, води, витрати з вивозу твердих побутових відходів та інших експлуатаційних послуг та витрат.
Згідно абз.2 п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Разом з цим, позивач не скористався правом подачі заперечень на акт перевірки та наданням контролюючому органу відповідних документів, які б підтверджували зазначені ним обставини до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_2, яким позиву збільшено грошове зобов'язання за платежем: «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» в сумі 6173,86 грн. (за податковим зобов'язаннями - 4939,09 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1234,77 грн.) та податкова вимога від 30.05.2017 року № 3981-17 прийняті відповідачем з урахування усіх обставин та у межах повноважень.
Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного соціального внеску визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».
Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Відповідно до п.2 ч.1, ч.3 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток). Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.
Частиною 11 ст.8 вищевказаного Закону передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у п. 4 і 5 ч.1 ст.4 цього Закону встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної п. 2 і 3 ч.1 ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Відповідно до п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції від 24.12.2015 року), єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» від 31.07.2014 року №1621-VII ПК України, а саме - розділ XX «Перехідні положення», підрозділ 10 доповнено пунктом 16-1, відповідно до якого тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотка до доходів у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Вказаний №1621-VII ПК України набрав чинності з 03.08.2014 року.
Відповідно до п.п. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 цього Кодексу.
Згідно п.162.1 ст.162 ПК України встановлено, що платниками збору є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Підпунктом 1.2 п.16-1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 ПК України.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку, встановленому ст.168 ПК України за ставкою 1.5% від об'єкта оподаткування.
Фізичні особи за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб є 2015 рік.
За результатами перевірки порядку нарахування та сплати військового збору встановлено заниження позивачем суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у результаті порушень, які зазначені в п.2.1.2 п.2.1 п. 2.1 розділу другого акту перевірки, а тому приймаючи податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 року № НОМЕР_1, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору в загальній сумі 597,15 грн. відповідач діяв в межах наданих владних повноважень.
Підсумовуючи вищевикладене, відповідачем, як субєктом владних повноважень, у відповідності до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України доведено правомірність прийнятих оскаржених рішень та вимог, в зв'язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 05.02.2018 року

Суддя ОСОБА_4