Справа № 813/1678/18
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №813/1678/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Ванчак М.Л.,

представника позивача Копчунь В.В.,

представника відповідача Скочинської Х.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «За рівні права та можливості» до Львівської міської ради про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «За рівні права та можливості» (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Карманського, 6/3) звернулася до суду з позовною заявою до Львівської міської ради (місцезнаходження: 79006, м.Львів, пл.Ринок, 1), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами;

- зобов'язати відповідача у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили, надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Громадська організація зверталася до відповідача із клопотанням про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами. Позивач вказує, що за результатами повторного розгляду його клопотання відповідачем повторно йому відмовлено у наданні такого дозволу. На переконання позивача, дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами не відповідають нормам чинного законодавства та є протиправними. Тож, з метою відновлення порушених прав позивач звернувся до суду з означеним позовом.

На заперечення проти позовних вимог представником відповідача 31.05.2018 року було подано до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача посилається на правомірність та обґрунтованість дій, вчинених відповідачем, позаяк у відповідності до генерального плану м.Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 року №3924, земельна ділянка, яку бажав отримати позивач знаходиться в межах території багатоповерхової житлової забудови.

Ухвалою суду від 19.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити, з підстав, зазначених у позовній заяві та запереченні на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила і просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Суд, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач 28.03.2018 року звертався до Львівського міського голови Садового А. із клопотанням за №10 про погодження вибору розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування на вул.Карманського між будинками 4а, 6 та 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542 га. Позивачем до клопотання було додано: план земельної ділянки (масштаб 1:500 000); довідку відділу Держгеокадастру у м.Львові від 08.11.2016 року; копію Статуту ГО «За рівні права та можливості»; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ГО «За рівні права та можливості»; довідку Управління архітектури та урбаністики від 24.01.2017 року.

Департамент містобудування Львівської міської ради, розглянувши клопотання та долучені до нього документи, листом №2403-2164 від 12.04.2017 року повідомив позивача, що із врахуванням статутних документів клопотання Громадської організації не може бути вирішене, оскільки вільні від забудови земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).

10 травня 2017 року позивач повторно звернувся до Львівського міського голови Садового А. із аналогічним клопотанням за №2-11658/АП-24.

12 травня 2017 року Управлінням земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради надіслано позивачу запит, в якому Управління просить керівника Громадської організації надати інформацію про можливість підготовки відповідного проекту ухвали, враховуючи ст.ст.92, 134 Земельного кодексу України, положення Закону України «Про громадські об'єднання», статут ГО «За рівні права та можливості» та чи остання є громадською організацією інвалідів.

Згідно листа Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 23.03.2018 року, у відповідь на клопотання позивача від 10.05.2017 року роз'яснено, що з метою якісного та своєчасного обслуговування дитячих, дитячо-спортивних і спортивних майданчиків, які знаходяться на території м.Львова утворено робочу групу щодо визначення місць розташування та встановлення балансоутримувачів дитячих, дитячо-спортивних і спортивних майданчиків, які знаходяться на території м.Львова, в т.ч. для осіб з обмеженими можливостями. У разі позитивного рішення робочою групою питання розташування дитячого майданчика на вул.Карманського між будинками 4а, 6 та 6а у м.Львові міською радою вносяться зміни до ухвал від 12.02.2004 року №1060 «Про розміщення дитячих та спортивних ігрових майданчиків на території м.Львова» та від 26.01.2006 року №3092 «Про затвердження Схеми розміщення дитячих та спортивних ігрових майданчиків на території Сихівського району м.Львова» про включення земельної ділянки до Схеми. Окрім того, зазначено, що за наведених підстав, клопотання позивача не може бути розглянуто.

Не погодившись із діями відповідача, що виразились у відмові, як стверджує позивач, щодо надання відповідного дозволу, останній звернувся за захистом порушених прав до суду.

Згідно п.2.1 статуту ГО «За рівні права та можливості», головною метою організації є - захист прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів людей з інвалідністю, забезпечення їм рівних прав та можливостей.

Так, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Відповідно до Положення про управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради та його структури, затвердженого Рішенням Львівської міської ради №1101 від 28.11.2016 року, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради (надалі управління) є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 року №505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Управління є підзвітним і підконтрольним міській раді, виконавчому комітету міської ради, Львівському міському голові та підпорядкованим директору департаменту містобудування.

До компетенції управління належать, зокрема, підготовка проектів ухвал міської ради щодо передачі у приватну власність земельних ділянок.

Статтею 33 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено делеговані повноваження, у тому числі, здійснення контролю за додержанням земельного законодавства, підготовка висновків щодо надання земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №280/97-ВР, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Таким чином, питання розгляду заяв (клопотань) громадян, зокрема, щодо підготовки проектів рішень за результатами такого розгляду віднесено до відання Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, як виконавчого органу міської ради, тоді як Львівська міська рада приймає рішення в порядку, встановленому Земельним кодексом України та Регламентом Львівської міської ради, по таких заявах (клопотаннях).

Із системного аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у місячний термін з моменту подання відповідного клопотання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі №545/808/17.

У силу абзацу другого частини третьої статті 123 Земельного кодексу України забороняється відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії (п.4 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як встановлено з матеріалів справи, подані позивачем документи фактично повернені без розгляду Львівською міською радою в порядку та строк, встановлені ст.118 ЗК України, заяву позивача не було передано та розглянуто на черговому пленарному засіданні сесії Львівської міської ради у місячний строк та за результатом розгляду такого не прийнято відповідного рішення, що відповідачем, у свою чергу, не спростовано.

При цьому, лист Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 23.03.2018 року, на який покликається відповідач як на підтвердження розгляду заяви позивача, не є доказом розгляду вказаної заяви у відповідності до вимог положень Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Системний аналіз вказаних законодавчих положень та обставин справи дозволяє суду дійти висновку, що Львівська міська рада не розглянула заяв/клопотань Громадської організації про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,542 га у постійне користування від 10.05.2018 року і від 28.03.2018 року в строк та в порядку, встановленому статтею 118 Земельного кодексу України, та не прийняла відповідного рішення, тоді як виключною компетенцією міських рад є вирішення питання щодо регулювання земельних відносин, які розглядаються на пленарному засіданні ради із прийняттям відповідного рішення, а відсутність проекту рішення, підготовка якого віднесена до компетенції Управління природних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради на засідання Львівської міської ради, не звільняє останню від виконання зазначеного обов'язку.

Слід зауважити, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У Рішенні «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Підсумовуючи вказане, суд, з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, вважає що Львівською міською радою неправомірно, належним чином не розглянуто клопотання позивача, оскільки Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради не наділене повноваженнями приймати рішення за результатами розгляду заяв про погодження вибору місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.

Разом з тим, оскільки Львівською міською радою не було розглянуто по суті клопотань позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не з'ясовані всі підстави, передбачені ст.118 Земельного кодексу України, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині не належать задоволенню, позаяк є передчасними.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Окрім того, з метою належного захисту порушених прав та законних інтересів позивача, суд вбачає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Львівську міську раду повторно розглянути клопотання Громадської організації «За рівні права та можливості» від 28.03.2017 року та 10.05.2017 року і вирішити питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542 га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами або надати мотивовану відмову у його наданні.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову та приписи ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов Громадської організації «За рівні права та можливості» до Львівської міської ради про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії задоволити частково.

Визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду клопотання Громадської організації «За рівні права та можливості» від 28.03.2017 року та 10.05.2017 року щодо погодження вибору розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами.

Зобов'язати Львівську міську раду повторно розглянути клопотання Громадської організації «За рівні права та можливості» від 28.03.2017 року та 10.05.2017 року і вирішити питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542 га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами або надати мотивовану відмову у його наданні.

У задоволенні позовної вимоги про зобов'язання Львівської міської ради у місячний строк з дня набранням рішенням законної сили, надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки на вул.Карманського між будинками 4а, 6 і 6а у м.Львові, орієнтовною площею 0,542 га, для облаштування і обслуговування майданчику дозвілля та спорту для людей з особливими потребами відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (79006, м.Львів, пл.Ринок, 1; ) на користь Громадської організації «За рівні права та можливості» (79026, м.Львів, вул.Карманського, 6/3; ) судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30 липня 2018 року.