Справа № 826/14456/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2018 року № 826/14456/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у місті Києві

до Орендного підприємства «Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне

управління №7»

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Орендного підприємства «Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7» (далі по тексту - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2787725,66грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача узгодженого податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 2704277,66грн., який виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов’язань згідно винесених податкових повідомлень-рішень, самостійно поданих декларацій з податку на додану вартість, а також нарахованої пені, а також заборгованості з земельного податку у розмірі 83448,53грн., яка виникла внаслідок несплати відповідачем самостійно нарахованого основного платежу згідно розрахунків земельного податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2017 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року відкрито скорочене провадження в адміністративній справі. Зобов’язано позивача надати суду через канцелярію суду у десятиденний строк з дня одержання ухвали: власне письмове підтвердження того, що у провадженні адміністративних судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору; власне письмове підтвердження того, що рішення, на підставі якого заявлено вимогу про стягнення, в адміністративному або судовому порядку не оскаржено та не скасовано. Запропоновано відповідачу подати суду письмові заперечення проти позову та всі докази на їх підтвердження, які наявні у відповідача. Письмові заперечення та необхідні документи повинні бути подані до суду через канцелярію суду у десятиденний строк з дня одержання ухвали.

04 січня 2018 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відстрочити виконання рішення суду на 3 місяці з моменту винесення рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні 31 січня 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року закрите підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27 лютого 2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 17 квітня 2018 року, яке відкладено на 24 квітня 2018 року для надання детального розрахунку суми боргу та на 16 травня 2018 року для надання детального розрахунку суми санкцій та пені.

Відповідно до частини дев’ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства, суд у відповідному судовому засідання перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача зі сплати земельного податку з юридичних осіб у розмірі 83448,53грн. виникла внаслідок несплати відповідачем самостійно нарахованого основного платежу за податковим розрахунком земельного податку № від 30 січня 2017 року у розмірі 16133,37грн. термін сплати - 02 березня 2017 року, у розмірі 16828,37грн. термін сплати – 30 березня 2017 року, у розмірі 16133,37грн. термін сплати - 02 березня 2017 року, у розмірі 16828,37грн. термін сплати – 30 квітня 2017 року, у розмірі 16133,37грн. термін сплати - 02 березня 2017 року, у розмірі 16828,79грн. термін сплати – 30 травня 2017 року, у розмірі 16133,37грн. термін сплати - 02 березня 2017 року, у розмірі 16828,79грн. термін сплати – 30 червня 2017 року.

Заборгованість відповідача з податку на додану вартість виникла внаслідок несплати відповідачем самостійно визначених податкових зобов’язань згідно декларацій з податку на додану вартість з жовтень-грудень 2014 року, січень-травень, липень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-травень 2017 року, внаслідок винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 14 грудня 2016 року №, яким за затримку сплати грошового зобов’язання відповідачу донараховано штрафних санкцій у розмірі 46558,40грн., від 04 серпня 2016 року №, яким за затримку сплати грошового зобов’язання відповідачу донараховано штрафних санкцій у розмірі 105838,08грн., від 04 серпня 2016 року №, яким за затримку сплати грошового зобов’язання відповідачу донараховано штрафних санкцій у розмірі 8885,16грн., від 03 квітня 2015 року №, яким за затримку сплати грошового зобов’язання відповідачу донараховано штрафних санкцій у розмірі 11422,15грн., від 08 жовтня 2014 року №, яким за затримку сплати грошового зобов’язання відповідачу донараховано штрафних санкцій у розмірі 133880,44грн. крім того, відповідачу нараховувалась пеня за несплату/несвоєчасну сплату податкового боргу.

Доказів щодо оскарження відповідачем вищезазначених податкових повідомлень-рішень суду не надано.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.16.1.4. пунктом 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Абзацом 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України).

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В силу приписів пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Отже заборгованість, яка виникла у зв'язку з несплатою відповідачем задекларованих у вище вказаних податкових деклараціях та визначених сум податковим органом у податкових повідомленнях - рішеннях є узгодженою.

Відповідно п.59.1, п.59.4, п.59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На підставі п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України працівниками ДПІ Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві на адресу Відповідача було надіслано податкову вимогу №1/110 від 05 лютого 2009 року, отриману 30 квітня 2009 року (т.1 а.с.71), податкову вимогу №2/877 від 02 червня 2009 року, отриману відповідачем 09 червня 2009 року (т.1 а.с.72).

Оскільки у відповідача безперервно була наявна податкова заборгованість, контролюючим органом повторно вимога не надсилалась.

Станом на час розгляду справи доказів про сплату відповідачем податкових зобов'язань не надано, як і не надано доказів щодо оскарження вищевказаних податкових вимог.

Щодо наданих відповідачем пояснень стосовно пропуску позивачем терміну позовної давності 1095 днів з дати виникнення податкового боргу згідно вимог п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України та наявності підстав для визнання боргу безнадійним та його списання стосовно декларацій та податкових повідомлень-рішень згідно переліку, зазначеному у поясненнях, що надійшли до суду 14 травня 2018 року, суд зазначає наступне.

24 квітня 2018 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог з урахуванням спливу строку позовної давності, до якої долучено інтеграційну карту платника податків відповідача з податку на додану вартість (т.2 а.с.3-14). Крім того, позивачем надано детальний розрахунок суми податкового боргу станом на 14 травня 2018 року з податку на додану вартість, з яких вбачається, що граничними датами виникнення заборгованості відповідача з податку на додану вартість є період з 28 листопада 2014 року по 30 червня 2017 року.

При цьому, до загальної суми податкового боргу входить пеня за податковими деклараціями та податковими повідомленнями-рішеннями за 2013, 2014 роки.

Пунктами 102.1., 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

У відповідності до пп.101.2.3 п.101.2 ст.101 Податкового кодексу України безнадійним, зокрема, є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом. При цьому, на виконання п. 101.5 ст. 101 згаданого Кодексу, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Так, механізм списання податкового боргу визначається Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376.

Згідно із п. 2.1 зазначеного Порядку, під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: 1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута; 2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або понад 720 днів перебуває у розшуку; 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України; 4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин); 5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 4.3-4.5 розділу 4 Порядку №577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання податковим органом безнадійного податкового боргу в силу положень Податкового кодексу України здійснюється у разі, якщо контролюючим органом не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом не визначено суму такого грошового зобов’язання.

При цьому, якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

З Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що в межах адміністративної справи 826/3135/15, рішення в якій набрало законної сили 23 квітня 2015 року, з відповідача стягнуто податкову заборгованість, яка виникла у зв'язку з несплатою ним грошових зобов'язань, у тому числі самостійно узгоджених. Зокрема, відповідачем не сплачено грошові зобов'язання згідно з податковими деклараціями з податку на додану вартість: за 2013 рік: 5 місяць, 6 місяць, 7 місяць, 8 місяць, 9 місяць, 10 місяць, 11 місяць, 12 місяць; за 2014 рік: 1 місяць, 2 місяць, 3 місяць, 4 місяць, 5 місяць, 6 місяць, 7 місяць, 8 місяць, 9 місяць, 10 місяць, 11 місяць, 12 місяць. Крім того, відповідачем не сплачено штраф у розмірі 278655,29 грн., нарахований шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення від 22 жовтня 2013 року №.

Тобто, строки стягнення за вказаним податковим зобов’язанням позивачем не пропущені, а оскільки відповідачем сума заборгованості, яка розглядалась у межах адміністративної справи №826/3135/15 не погашена, позивачем ст.129 Податкового кодексу України нараховується пеня.

При цьому, з наявних у матеріалах справи розрахунків вбачається, що позивачем до заявленої суми податкового боргу включено лише заборгованість, граничний строк стягнення якої не минув станом на дату подання позову. Тобто, позивачем вживалися дії для примусового стягнення податкового боргу за минулі періоди, та, у зв’язку з відсутністю доказів його погашення, нараховувалася пеня.

Оскільки адміністративний позов згідно відмітки служби діловодства суду поданий 09 листопада 2017 року, суд вважає, що до заборгованості відповідача з податку на додану вартість не входить борг, який позивач повинен списати як безнадійний.

Щодо податкової заборгованості, відповідач не заперечує її наявність, а лише посилається на пропуск позивачем терміну позовної давності щодо частини позовних вимог.

Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу та підстав для його стягнення, а тому вимога про стягнення з нього спірної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Виходячи з вищенаведених приписів законодавства, поданих позивачем документів і матеріалів, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та враховуючи те, що відповідачем не спростовано твердження позивача, доказів погашення зазначеної заборгованості на день винесення рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат в силу положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 77, 78, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Головного управління ДФС у місті Києві (04117, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) – задовольнити.

2. Стягнути з рахунків Орендного підприємства «Спеціалізоване ремонтно-налагоджувальне управління №7» (03049, м. Київ, просп. Палладіна, 9, ) податковий борг у розмірі 2787725,66 грн, з яких заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 2704277,13 грн та з земельного податку у розмірі 83448,53 грн.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова