Справа № 804/2594/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Справа № 804/2594/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача: від третьої особи: Левіт С.О. Корольов В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.04.2018р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського обласного військового комісаріату та просить:

- визнати бездіяльність Дніпропетровського обласного військового комісаріату внаслідок якої в установлений законом термін не прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги протиправною;

- зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат негайно після набрання законної сили рішенням суду вчинити певну дію, а саме: виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 440500 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він служив у Збройних Силах України понад 25 років та наказом №157 від 27.04.2017р. був звільнений з військової служби за станом здоров`я.17.01.2017р. за розпорядженням командира ВЧ НОМЕР_1 від 05.01.2017р. стосовно позивача було проведено медичний огляд за результатами якого встановлені ряд травм та захворювань, які пов`язані із проходженням військової служби та захистом Батьківщини. 25.05.2017р. Вінницьким обласним центром МСЕК позивачу було встановлено 50% втрати працездатності та встановлена 3 група інвалідності. При цьому, комісія дійшла висновку, що травма та захворювання, які зумовили настання інвалідності, перебувають у причинному зв`язку та пов`язані з проходженням військової служби. Надалі, 12.02.2018р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 440500 грн. (виходячи з розрахунку 250х1762) , передбаченої Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 (далі Порядок № 975). До вказаної заяви позивач додав усі необхідні документи, перелічені у п.11 Порядку №975, проте, відповідач будь-якого рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги або про відмову у такій виплаті у строк, передбачений вказаним Порядком №975, не прийняв, внаслідок чого вчинив протиправну бездіяльність. Також позивач посилається і на те, що відповідач у листі від 22.02.2018р. безпідставно посилається на не надання позивачем документів про причини та обставини травми, зокрема, про те, що травма не пов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки до заяви позивачем була додана копія архівної довідки державного архіву Міністерства оборони України від 20.06.2017р. згідно якої в перевірених наказах командира військової частини, в журналі обліку злочинів і подій інформація щодо наведених обставин відсутня. З огляду на викладене, позивач вважає, що ніяких перешкод для перевірки обставин травмування у відповідача не існувало. Окрім того, позивач вважає, що саме військовий комісар районного комісаріату зобов`язаний у 15-денний строк прийняти висновок щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, який направити розпоряднику бюджетних коштів, яким вважає саме Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, який в свою чергу, як розпорядник бюджетних коштів зобов`язаний прийняти рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги або про відмову у такій виплаті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання 15.06.2018р. не направив, відзиву на позов та доказів в обґрунтування відзиву у встановлений ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України строк суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 31.05.2018р. та 04.06.2018р., що підтверджується змістом телефонограми та розпискою представника відповідача, наявних в матеріалах справи (а.с.44,46).

Разом з тим, 15.06.2018р. о 13:17 годині на адресу суду засобами електронного зв`язку відповідачем було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи через перебування представника відповідача у черговій відпустці, що підтверджено витягом із наказу, доданого до клопотання (а.с.60).

Розглянувши вищевказане клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з підстав перебування представника відповідача у черговій відпустці, вислухавши думку представника позивача та третьої особи, суд не находить підстав для задоволення вказаного клопотання, виходячи із того, що вказана неявка представника відповідача є повторною, оскільки в судове засідання на 14.05.2018р. представник відповідача без поважної причини не з`явився, незважаючи на те, що був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ще 24.04.2018р., на вимогу суду відзив не надав ні суду, ні позивачу, що свідчить про свідоме затягування відповідачем розгляду справи у строки визначені процесуальними нормами, дана справа повинна бути розглянута судом у двохмісячний термін з дня відкриття провадження у даній справі, тобто до 16.06.2018р., що позбавляє суд можливості відкласти розгляд даної справи за клопотанням відповідача. Що ж стосується права відповідача на участь у даному судовому засіданні, то слід зазначити, що відповідач з 24.04.2018р. був обізнаний про розгляд даної справи, мав можливість, як суб`єкт владних повноважень, та зобов`язаний був забезпечити участь свого представника в судовому засіданні 15.06.2018р. шляхом направлення іншого представника в судове засідання замість того, який перебуває у відпустці, а тому підстави для відкладення розгляду даної справи у адміністративного суду відсутні.

У відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

За викладених обставин, враховуючи повторність неявки в судове засідання представника відповідача (перша неявка 14.05.2018р., друга неявка 15.06.2018р.), належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи 31.05.2018р. та 04.06.2018р. особисто під розписку повідомлено представника відповідача, строки розгляду справи, встановлені ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе при даних обставинах розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами згідно до вимог ч.3 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 14.05.2018р. до участі у даній справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство оборони України згідно до вимог ст. 49 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.31-32).

Представник третьої особи в судовому засіданні та у письмових поясненнях на позов просив у задоволенні даного позову відмовити посилаючись на те, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 14.08.2014р. №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014р. за №1294/26071 (далі - Наказ №530) визначено порядок оформлення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975. Зокрема п. 4.7 розділу ІУ Наказу №530 передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги у разі призначення інвалідності оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами. А відповідно до п.13 Порядку №975 обласний військовий комісаріат подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені у п.п.10, 11 Порядку №975. Розпорядник бюджетних коштів (Міністерство оборони України) приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. За викладеного, представник третьої особи вважає, що відповідач не наділений повноваженнями приймати рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у справі.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковник запасу, проходив службу в Збройних Силах України з 01.08.1991р. по 13.05.2017р., що підтверджується копією витягу з особовою справи за №3/2490 від 31.05.2018р. (а.с.7,66).

17.01.2017р. госпітальна комісія ВЛК терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону за розпорядженням командира військової частини №0201 № 3 від 05.01.2017р. провела огляд ОСОБА_1 , 1974 року народження за результатами якого було видано свідоцтво про хворобу №14 від 27.01.2017р. згідно якого у позивача було виявлено ряд травм та захворювань, які пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини, що підтверджується відповідною копією наведеного свідоцтва (а.с. 23).

25.05.2017р. Вінницьким обласним Центром медико-соціальної експертизи Обласна МСЕК №1 ОСОБА_1 було встановлено 50% ступеню втрати професійної працездатності, травма пов`язана з проходженням військової служби, встановлена третя група інвалідності, що підтверджується копією довідки МСЕК №099766 від 25.05.2017р. та довідкою до акта огляду №589887 від 31.05.2017р. (а.с.11, 25).

Надалі, 12.02.2018р. позивач, через Військовий комісаріат Покровсько-Тернівського об`єднаного районного військового комісаріату, звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 50% втрати професійної працездатності та встановлення третьої групи інвалідності, настання якої зумовлене проходженням військової служби у спосіб, передбачений Порядком №975, що підтверджується відповідною копією заяви (а.с.8).

При цьому, зі змісту копії заяви позивача видно, що до вказаної заяви були додані наступні документи, а саме: оригінал довідки МСЕК серія 12 ААА №589887 про встановлення групи інвалідності; копія свідоцтва про хворобу №14; копія паспорту; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, а також копія архівної довідки державного архіву Міністерства оборони України № 12 від 20.06.2017р. про відсутність даних, що травма пов`язана з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження (а.с.8).

22.02.2018р. Дніпропетровський обласний військовий комісаріат на вказану заяву позивача надав лист за №7/10492/7 у якому повідомив позивача про те, що надані ним документи не відповідають вимогам нормативно-правових актів, що регулюють питання стосовно оформлення та виплати одноразової грошової допомоги по лінії Міністерства оборони України, зокрема, позивачем не надано документи про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія,травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, при цьому, зазначено, що лише після надання всіх необхідних документів відповідачем буде вжито всіх належних заходів в межах наданих повноважень (а.с. 48-51).

Позивач вважає бездіяльність відповідача, внаслідок якої в установлений законом термін не прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, протиправною та зобов`язати відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 440500 грн. посилаючись на те, що позивачем були додані до заяви всі необхідні документи для прийняття відповідного рішення, у тому числі і довідку державного архіву Міністерства оборони України про те, що травма позивача не пов`язана із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а тому позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для бездіяльності щодо неприйняття відповідного рішення у спосіб, визначений Порядком №975.

Заслухавши представника позивача та представника третьої особи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для часткового задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.

За приписами ч.1 ст.16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ (далі Закон №2011) визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Частиною 6 ст.16-3 Закону №2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права ч.8 ст.16-3 Закону №2011.

Згідно ч.9 ст.16-3 Закону №2011 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідний Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 (далі Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (п.12 Порядку №975).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п.13 Порядку №975).

Підпунктом 30 п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671 Про затвердження Положення про Міністерство оборони України визначено, що Міністр оборони України приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.

У відповідності до наказу Міністерства оборони України від 12.04.2007р. №168 було визначено склад постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016р. №564 було затверджено Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Також і наказом Міністра оборони України від 14.08.2014р. №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовців і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей» визначено порядок оформлення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону №2011 та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.

Пунктом 4.7 Наказу №530 встановлено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

За вказаним пунктом 4.7 Наказу №530 також передбачено, що у разі настання інвалідності до заяви подаються серед переліку наведених документів, у тому числі надається і копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження подається - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що саме на відповідача покладено повноваження по прийняттю від осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, документів для виплати та призначення одноразової грошової допомоги, формування відповідного висновку і направлення у п`ятнадцятиденний строк з дня реєстрації документів Міністерству оборони України як розпоряднику бюджетних коштів для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, при цьому, вказаний висновок відповідачем повинен прийматися на підставі переліку документів, наданих військовослужбовцем, встановленого п.11 Порядку №975 та п.4.7 Наказу №530, зокрема, у тому числі і за наявності такого документа як копії акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження подається - у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

При цьому, вищенаведеними нормативно-правовими актами відповідна форма акта про нещасний випадок або форма довідки про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не визначена та не затверджена.

Разом з тим, як вбачається зі змісту поданої позивачем заяви для отримання одноразової грошової допомоги, позивачем були подані такі документи: оригінал довідки МСЕК серія 12ААА №589887 про встановлення групи інвалідності; копія свідоцтва про хворобу №14 з висновок ВЛК; копія паспорту; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, а також копія довідки Державного архіву Міністерства оборони України №12 від 20.06.2017р. про відсутність даних, що травма, пов`язана з вчиненням кримінального або адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що підтверджується копією заяви позивача від 12.02.2018р. (а.с.8).

При цьому, згідно копії свідоцтва про хворобу № 14 від 27.01.2017р. ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону встановлено, що травми та захворювання виявлені у ході медичного обстеження позивача, пов`язані з проходженням військової служби та захистом Батьківщини (а.с.23).

Окрім того, і зі змісту копій довідок МСЕК №589887 від 31.05.2017р. та №099766 від 25.05.2017р. позивачеві за результатами медичного огляду була встановлена Ш група інвалідності, також встановлено 50% втрати професійної працездатності, при цьому, встановлено також, що травма, пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується копіями наведених довідок (а.с.11,25).

Таким чином, саме на підставі обстеження позивача госпітальної ВЛК терапевтичного профілю Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону згідно свідоцтва про хворобу №14 від 27.01.2017р., довідок МСЕК зроблені висновки про те, що отримані позивачем травми і захворювання, пов`язані із проходженням позивачем військової служби та захистом Батьківщини (а.с.13,23,25).

Отже, на підставі вказаних висновків, позивач отримав право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги з дати встановлення інвалідності, яка зазначена у довідці МСЕК, тобто з 31.05.2017р.

При цьому, факт отримання травми позивачем внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження спростовується інформацією, наведеною у довідці Державного архіву Міністерства оборони України №12 від 20.06.2017р. про те, що перевіркою наказів командира в/ч НОМЕР_2 у журналі обліку злочинів і подій за 1995-1997 роки така інформація відсутня (а.с.24).

Разом з тим, відповідач листом за №7/10492/17 від 22.02.2018р. повідомив про неможливість подання наданих позивачем документів та висновку щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги через не надання позивачем, зокрема, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, що підтверджується змістом наведеного листа (а.с.48-51).

Проте, такі вимоги відповідача про надання вищевказаного документа є безпідставними, з огляду на те, що вказаний документ був наданий позивачем до заяви у вигляді довідки Державного архіву Міністерства оборони України №12 від 20.06.2017р., зі змісту якої видно, що у перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_2 , журналах обліку злочинів і подій за 1995-1997 року щодо факту отримання позивачем травми внаслідок вчинення кримінального або адміністративного правопорушення та іншого, щодо призначення та проведення з приводу вказаного результатів службового розслідування у в/ч НОМЕР_2 інформація відсутня (а.с.24).

Таким чином вказана довідка свідчить про те, що травми, отримані позивачем та виявлені під час медичного огляду позивача, не пов`язані із вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки такі відомості в Державному архіві Міністерства оборони України відсутні.

Також і змістом свідоцтва про хворобу № 14 від 27.01.2017р. виданого ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, встановлено, що отримані позивачем травми та захворювання, пов`язані саме із проходженням позивачем військової служби та захистом Батьківщини (а.с.23).

Отже, оскільки ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону встановлено, що позивачем отримано травми та захворювання, пов`язані із проходженням військової служби, довідкою Державного архіву Міністерства оборони України №12 від 20.06.2017р. встановлено, що відомості про отримання позивачем травми в журналі обліку злочинів і подій за 1995-1997 роки відсутні, форми відповідного акту про нещасний випадок або довідки про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не встановлена та не затверджена, наведені документи (свідоцтво про хворобу, довідки МСЕК та довідка державного архіву Міністерство оборони України про відсутність інформації в журналі в/ч про злочини та події) є достатніми для визначення причин та обставин отриманої позивачем травми, яка не пов`язана з вчиненням позивачем кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження з урахуванням вимог п.4.7 Наказу №530 та п.11 Порядку №975.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що за викладених обставин бездіяльність відповідача, яка полягає у не поданні відповідачем до Міністерства оборони України висновку щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011 через не надання позивачем документу про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) про те, що воно не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є протиправною та такою, що суперечить вимогам п.п.11-13 Порядку №975 та п.4.7 Наказу №530.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем у ході судового розгляду справи не було надано жодних доказів, які б свідчили про правомірність бездіяльності відповідача щодо не подання висновку щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги з урахуванням досліджених судом доказів та аналізу наведених нормативно-правових актів.

При цьому, слід зазначити, що є безпідставними посилання відповідача у листі від 22.02.2018р., адресованому позивачеві, лише на роз`яснення, який не містить відмови у наданні висновку, оскільки при розгляді заяви позивача надання роз`яснень без направлення відповідного висновку до Міністерства оборони України не передбачено ні Порядком №975, ні Наказом №530, якими встановлений чіткий механізм дій відповідача як суб`єкта владних повноважень від яких останній не може відступати.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, правомірність бездіяльності відповідача, яка полягає у не поданні відповідачем висновку до Міністерства оборони України щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, суд приходить до висновку, що відповідачем наведена вище бездіяльність суперечить нормам Конституції та наведеним вище законам України, є необґрунтованою та такою, що вчинена без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

При цьому, слід зазначити, що, у даному випадку, та виходячи із того, що судом встановлена бездіяльність відповідача, яка полягає у не поданні до Міністерства оборони України відповідного висновку щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, тому у відповідності до вимог ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність позивача саме у не поданні відповідачем до Міністерства оборони України висновку щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги за поданою позивачем заявою від 12.02.2018р. згідно до вимог п.п.11-13 Порядку № 975.

Виходячи з того, що судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у не поданні відповідачем до Міністерства оборони України висновку про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом №2011, слід у тому числі і задовольнити частково похідні позовні вимоги позивача про зобов`язання вчинити певні дії, при цьому, також вийшовши за межі позовних вимог у відповідності до ст.9 наведеного вище Кодексу, а саме: шляхом зобов`язання відповідача подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги з урахуванням вимог ч.3 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом якого він звернувся до суду та виходячи з того, що ефективним способом захисту та відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача вчинити певні дії у тому числі і згідно вимог ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання бездіяльності Дніпропетровського обласного військового комісаріату, внаслідок якої в установлений законом термін не прийнято рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, протиправною та зобов`язання відповідача негайно після набрання законної сили рішенням суду виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу в сумі 440500 грн., оскільки ні положеннями п.11-13 Порядку №975, ні Наказу №530 на відповідача не покладено обов`язку з прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у разі встановлення інвалідності, також Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не є розпорядником бюджетних коштів, оскільки у відповідності до наведених вище норм розпорядником бюджетних коштів є саме Міністерство оборони України та до його повноважень віднесено питання прийняття, на підставі надісланих обласними військовими комісаріатами висновків, відповідних рішень про призначення та виплату або відмову у такій виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцям.

З огляду на зазначене позовні вимоги позивача у наведеній частині є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом враховується те, що позивач є звільненим від сплати судового збору згідно до вимог Закону України «Про судовий збір», доказів понесення будь-яких інших судових витрат суду не надано у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у неподанні до Міністерства оборони України висновку стосовно ОСОБА_1 за поданими ним документами від 12.02.2018р. щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, протиправною.

Зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України висновок стосовно ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності Ш групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 20.06.2018р.

Суддя С.О. Конєва