Справа № 820/7658/15
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2018 року

Київ

справа №820/7658/15

адміністративне провадження №К/9901/13941/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Корецького І.О.,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2015 року (суддя Горшкова О.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року (колегія суддів у складі: Водолажської Н.С., Бенедик А.П., Філатова Ю.М.) у справі № 820/7658/15 за позовом ОСОБА_5 до Харківської митниці Державної фіскальної служби, Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, третя особа: Міністерство юстиції України, про визнання протиправним і скасування висновку та наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

установив:

ОСОБА_5 звернувся до суду із адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби (далі - Харківська митниця ДФС), Куп'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - Куп'янська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив: визнати протиправним і скасувати висновок Куп'янської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області від 12 лютого 2015 року №855/8/55-20-26-1701-51; визнати протиправним і скасувати наказ начальника Харківської митниці ДФС від 6 березня 2015 року №150-о про звільнення позивача з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення «Тополі» митного поста «Куп'янськ» з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади»; поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ начальника Харківської митниці ДФС від 6 березня 2015 року №150-о про звільнення ОСОБА_5 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення «Тополі» митного поста «Куп'янськ» Харківської митниці ДФС; поновлено ОСОБА_5 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення «Тополі» митного поста «Куп'янськ» Харківської митниці ДФС з дня звільнення; стягнуто з Харківської митниці ДФС на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 6 березня 2015 року по день ухвалення рішення з утриманням суми податків, зборів, внесків та інших обов'язкових платежів; у задоволенні решти позову відмовлено. В частині поновлення ОСОБА_5 на посаді та стягнення середнього заробітку з розрахунку за один місяць звернуто постанову до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Харківська митниця Державної фіскальної служби звернулась із касаційною скаргою, у якій просила скасувати судові рішення і прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. Так, зокрема, зазначає, що позивач вказав недостовірні відомості у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, що є підставою для звільнення із займаної посади. Крім того, податковим органом не досліджувалось питання законності набуття вказаного позивачем у декларації майна. Також посилається на те, що присудивши на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, суди не вказали розмір суми, яка підлягає стягненню.

Заперечення на касаційну скаргу від позивача не надходили.

Куп'янська ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області та Міністерство юстиції України своєї позиції щодо касаційної скарги не висловили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Суди встановили, що ОСОБА_5 працював в Куп'янській митниці на різних посадах.

З 25 грудня 2014 року позивача прийнято на роботу в порядку переведення з Харківської митниці Міндоходів на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Тополі» митного поста «Куп'янськ» Харківської митниці ДФС.

Куп'янською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено перевірку достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», щодо ОСОБА_5, за результатами якої складено висновок від 12 лютого 2015 року.

У висновку встановлено, що в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_5 вказав недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ним за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про його майно (майнові права), а саме: не відобразив транспортний засіб Rover 2600 1987 року випуску, придбаний 27 травня 2003 року таким, що був у використанні.

На підставі висновку Куп'янської ОДПІ, наказом т.в.о. начальника Харківської митниці ДФС від 6 березня 2015 року №150-0 ОСОБА_5 звільнено із займаної посади з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади».

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з протиправності оскаржуваного наказу, оскільки під час здійснення перевірки податковим органом встановлено відповідність вартості зазначеного у декларації майна (майнових прав) наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. Враховуючи обставин даної справи, суди вважали, що саме по собі неповне декларування позивачем майна, яке у минулому перебувало у його власності, не може бути підставою для його звільнення із займаної посади на підставі Закону України «Про очищення влади».

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України передбачено припинення трудового договору з підстав, визначених Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до частин першої та третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади» очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (частина восьма статті 3 Закону).

Згідно з частиною п'ятою статті 5 Закону України «Про очищення влади» перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону про очищення влади, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», у деклараціях, за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», визначено Порядком №1100, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 3 листопада 2014 року (далі - Порядок).

За змістом підпункту 3 пункту 3 цього Порядку проведення перевірки фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з пунктом 6 Порядку отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 9 Порядку визначено, що у перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про транспортні засоби такої особи; відповідність вартості транспортних засобів, вказаних у декларації, набутих особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Відповідно до частини десятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Отже, органи ДФС здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

При цьому, під час проведення перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», контролюючим органом має бути встановлена не лише невідповідність відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, а й також врахований час набуття майна та незаконність джерел таких доходів.

Орган, що проводить перевірку відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен взяти до уваги всю наявну інформацію в особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів та здійснити проведення порівняльного аналізу на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

Висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи, стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують таку невідповідність.

Під час перевірки декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_5 за 2013 рік Куп'янською ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного позивачем у декларації, набутого ним за час перебування на посадах, визначених пунктом 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ним із законних джерел.

Також податковим органом виявлено, що позивач вказав у декларації недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого ним за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації його про майно (майнові права), а саме: не відобразив в розділі VI декларації транспортний засіб Rover 2600, придбаний у 2003 році.

11 лютого 2015 року позивачем з цього приводу подано пояснення на ім'я начальника Купянської ОДПІ та повідомлено, що автомобіль Rover 2600 (1987 року випуску) він придбав 27 травня 2003 року таким, що був у використанні. У 2009 році вказаний транспортний засіб продано, а кошти у розмірі 20000 грн, отримані за продаж автомобіля, були використані декларантом для погашення кредитних зобов'язань перед АКБСР «Укрсоцбанк» відповідно до договору кредиту від 19 вересня 2008 року.

З метою уточнення викладеної у висновку інформації, 18 лютого 2015 року Харківською митницею ДФС направлено до Куп'янської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області звернення про проведення додаткової перевірки щодо ОСОБА_5

Листом від 27 лютого 2015 року Куп`яська ОДПІ повідомила, що нею лише встановлено недостовірність відомостей, вказаних декларантом в декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру щодо наявності майна, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади».

Водночас, інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування передбаченої Законом заборони без врахування того, що вартість такого майна не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Такої невідповідності щодо виявленого майна (не задекларованого транспортного засобу) податковим органом не встановлено.

Слід зазначити, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», контролюючим органом не було встановлено невідповідності вартості вказаного позивачем майна доходам, отриманим із законних джерел, а тому вартість майна, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про його доходи, отримані із законних джерел.

Враховуючи викладене, правильним є висновок судів про незаконність звільнення позивача за пунктом 7-2 частини 1 статті 36 КЗпП України та, відповідно, необхідність його поновлення на раніше займаній посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги цього не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із доводами касаційної скарги Харківської митниці ДФС про те, що судами не вказано розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача.

Так, відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш, як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом 1 пункту 8 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що середньоденна заробітна плата позивача складає 166,78 грн (а.с. 160).

Отже, відповідно до Порядку № 100 середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу визначається шляхом множенням середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів з дня звільнення по день винесення рішення про поновлення.

Період вимушеного прогулу позивача з 6 березня по 8 жовтня 2015 року (день винесення судом першої інстанції рішення) становить - 146 робочих днів (березень - 17, квітень - 21, травень - 18, червень - 20, липень - 23, серпень - 20, вересень - 22, жовтень - 5), а відтак, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу становить 24349,88 грн (146 х 166,78).

За таких обставин, колегія суддів частково погоджується з доводами касаційної скарги та вважає за необхідне скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, прийнявши в цій частині нове рішення.

В решті судові рішення підлягають залишенню без змін, оскільки суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень.

Керуючись статтями 344, 349, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Харківської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 8 жовтня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Стягнути з Харківської митниці Державної фіскальної служби на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 6 березня 2015 року по 8 жовтня 2015 року в сумі 24 349 (двадцять чотири тисячі триста сорок дев'ять) грн 88 коп.

В решті судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя І.Л. Желтобрюх

Судді О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2018 року.