Справа № 813/1953/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

25 липня 2018 року

Київ

справа №813/1953/17

адміністративне провадження №К/9901/17357/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Смоковича М.І.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 813/1953/17

за позовом ОСОБА_1 до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду, прийняту 27 червня 2017 року у складі головуючого судді Гулкевич І.З., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду, постановлену 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого Курильця А.Р., суддів: Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

в с т а н о в и в :
У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі також відповідач), в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України №60-кп «Про позбавлення надбавки за виконання особливо важливих завдань та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 28 квітня 2017 року.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки відповідачем при прийнятті наказу не повно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки всім необхідним доказам, грубо порушено процесуальні норми та норми матеріального права.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 27 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року, позов задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував наказ начальника Кінологічного навчального центру Державної прикордонної служби України №60-кп «Про позбавлення надбавки за виконання особливо важливих завдань та притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 28 квітня 2017 року.

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

7 лютого 2018 року касаційна скарга Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, яка ухвалою судді-доповідача від 07 лютого 2018 року прийнята до провадження.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами встановлено, що наказом від 28 квітня 2017 року № 60-кп «Про позбавлення надбавки за виконання особливо важливих завдань та притягнення до дисциплінарної відповідальності», за порушення 24 квітня 2017 року вимог абзацу 3 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: «бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим», частини першої статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: «розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів» та відповідно до п.3.2.9 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року за №425, а саме «у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення військової дисципліни, порушення умов несення служби, зниження показників діяльності та зміни умов служби встановлена надбавка за виконання особливо важливих завдань скасовується або її розмір зменшується на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби» позбавлено начальника 1 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави майора ОСОБА_1 надбавки за виконання особливо важливих завдань за квітень 2017 року у повному обсязі.

За порушення 24 квітня 2017 року вимог абзацу 3 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме «бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим», частини першої статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: «розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів штабів», у порядку пункту «в» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, начальнику 1 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави майору ОСОБА_1 , особистий №П004642, оголошено «сувору догану».

Не погоджуючись з зазначеним наказом позивач оскаржив його в судовому порядку.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що застосування в цьому випадку до позивача дисциплінарного стягнення як «сувора догана» є неправомірним, оскільки позивач повідомив про своє запізнення начальника прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 , запізнення сталось не з вини позивача, а зі зміною розкладу руху транспорту.

Зазначена позиція була підтримана і Львівським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Верховний Суд висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права, та зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут), та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно вимог статті 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Статтею 83 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Так, згідно з статті 16 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (стаття 98 Дисциплінарного статуту).

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що дисциплінарне стягнення накладено за те, що 24 квітня 2017 року під час здійснення ранкового шикування, передбаченого розпорядком дня та перевірки наявності персоналу 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування Кінологічного навчального центру, начальником 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування підполковником ОСОБА_2 було виявлено відсутність у строю начальника 1 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави майора ОСОБА_1 .

В телефонному режимі майор ОСОБА_1 доповів, що запізнюється на 1 годину. У військову частину НОМЕР_1 на службу майор ОСОБА_1 прибув о 10 год. 45 хв. 24 квітня 2017 року. Причину запізнення на шикування та на службу майор ОСОБА_1 пояснив тим, що запізнився громадський транспорт. У зв`язку із вищенаведеним, майора ОСОБА_1 позбавлено надбавки та притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року № 82, службове розслідування проводиться у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальної шкоди, чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини.

Разом з тим згідно підпункту 3 та підпункту 6 пункту 1 Методичних рекомендацій щодо проведення службових розслідувань № 13488/С, затверджених 19 квітня 2016 року Начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил України генералом армії України ОСОБА_3 , для притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності проведення службового розслідування не є обов`язковим.

Суди встановили, що відповідачем не проводилось службове розслідування, оскільки призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком командира.

Разом з тим, враховуючи особу позивача, який неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за аналогічні порушення, відповідач мав можливість призначити службове розслідування в рамках якого відібрати пояснення, зробити запити до АТП тощо, однак цього не зробив.

Між тим, судами було встановлено, що позивач, повідомив начальника 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 про власне запізнення на ранкове шикування у зв`язку із порушенням розкладу руху транспорту, що підтверджується рапортом та самим оскаржуваним наказом, і не заперечувалось представником відповідача. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідачем суду також надано не було.

Наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності повинен, містити обставини вчинення допущеного військовослужбовцем проступку, підстави прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника, з урахуванням передбачених у Дисциплінарному статуті Збройних Сил України обставин.

В оскаржуваному наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не вказано яким саме чином позивач порушив абзац 3 статті 11, частину першу статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Отже, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що застосування в даному випадку до позивача дисциплінарного стягнення як «сувора догана» є неправомірним, оскільки позивач повідомив про своє запізнення начальника прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 , запізнення сталось не з вини позивача, а зі зміною розкладу руху транспорту, а тому суди дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Кінологічного навчального центру Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т.Г. Стрелець