Справа № 22-а-24640/11
Суддя: Кокоша В. В.
Дата ухвалення: 2011-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2011 року. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_1,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретарі: - ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Харкові справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області - про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня,

встановила:

У липні 2010 року ОСОБА_6 звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є учасником бойових дій в Афганістані та відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної разової грошової допомоги в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, яка піддягає виплаті до 5 травня.

Посилаючись на те, що розмір виплачуваної йому допомоги не відповідає розміру, встановленому вказаним Законом, просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо не нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009-2010 роки у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком та зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області зробити йому відповідні перерахунки та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009-2010 роки згідно ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у сумі 4 653 грн.

В письмових запереченнях відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 серпня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_5 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009-2010 роки відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент виплати.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_6 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2009 та 2010 роки відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент виплати, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, посилається та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 являється учасником бойових дій (а. с. 9).

Частиною 5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Така допомога була виплачена позивачеві у 2009 року в розмірі 340 грн., у 2010 році у розмірі 380 грн. (а. с. 16).

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 Розділу II, були внесені зміни у названу статтю Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до яких, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнані неконституційними положення підпункту "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року N 107-УІ, щодо змін, внесених до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В силу ч 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в їх первинній редакції.

Однак, ст. 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та ст. 52 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 р. № 2154-УІ встановлено, що розміри державних соціальних гарантій на 2009 та 2010 роки, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 18 березня 2009 р. №211 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно п. 1 цієї постанови у 2009 році виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, здійснюється у розмірі 340 грн.

Крім того, на виконання названої норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 7 квітня 2010 року № 299 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно п.п. 2 п. 1 цієї постанови у 2010 році виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", здійснюється у розмірі 380 грн.

Отже, для вирішення спору суду першої інстанції необхідно було визначитись, який з зазначених вище законів є пріоритетним та підлягав застосуванню у правовідносинах, що виникли.

Згідно із статтею 75 Конституції України, Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі, залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від З жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносим, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону, з урахуванням його дії в часі за принципом пріоритету прийнятої пізніше норми.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що отримана позивачем у 2009 щорічна разова грошова допомога до 5-го травня у розмірі 340 грн., а також отримана позивачем у 2010 році щорічна разова грошова допомога до 5-го травня у розмірі 380 грн., були нараховані та виплачені відповідачем відповідно до діючого законодавства.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст. 160, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. З, ч. 1, ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, судова колегія, -

постановила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області - задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 серпня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманої щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2009 - 2010 роки - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:

Судді: