Справа № 195/1862/17
Суддя: Омеко М. В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/1862/17
ПОСТАНОВА

іменем України

30.07.2018 року cмт. Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області - Омеко М.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язати здійснити певні дії,

-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській про визнання дій неправомірними та зобов'язати здійснити певні дії.

Мотивуючи тим, що влітку 2017 року звернулась до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії, але відповідач відмовляв з різноманітних причин не розбираючись по суті та посилаючись на її роботу в місцях, в яких вона не працювала.

Нею було роз'яснено, що для врахування до стажу роботи період з 11.06.1990 р. по 26.07.1991 р. необхідні докази, які б підтверджували її роботу в Запорізькому виробничому підприємстві «Запорожець», яке пізніше було перейменовано на «Агропромислова фірма «ЗАПОРОЖЕЦЬ» на підставі рішення Орджонікідзевського виконкому № 33/29 від 14.02.1991 р., що прямо вказано в трудовій книжці.

З метою реалізації свого конституційного права позивач звернулась до органів влади Запорізької області.

Листом архівного управління Запорізької міської ради від 11.09.2017 р. за вих. № 03-06/Б-429 повідомлено, що документи «Запорізького виробничого підприємства «Запорожець» та агропромислової фірми «Запорожець» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили.

Листом державного архіву Запорізької області від 13.09.2017 р. за вих, № 01-32/Б-2424 повідомлено, що документи агропромислової фірми «Запорожець» на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили.

02 жовтня 2017 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про перегляд свого рішення про відмову в призначенні їй пенсії і надала довідки архівних установ Запорізької області, а також просила врахувати показання двох свідків, які з нею працювали, проте відповідь на звернення Позивач не отримала.

Після спливу сорока п'яти днів, які визначено Законом України

«Про звернення громадян», 17.11.2017 р. Позивач звернулась до Відповідача із заявою про надання відповіді на звернення від 02.10.2017 р.

В той же день, 17.11,2017 р. їй надано відповідь за вих. № 88/05/08 від 09.10.2017 р. в якій прямо вказано, що вона має загальний стаж роботи 1З років 8 місяців 14 днів та відмовлено в призначенні пенсії посилаючись на те, що період роботи з 11.06,1990 р. по 26.07.1991 р, не можливо зарахувати до загального стажу, тому що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка організації, яка перша заповняла трудову книжку, та роз'яснено, що даний період не можливо підтвердити свідками, оскільки відсутній код ЄДРПОУ організації, що унеможливлює переконатись в тому, що підприємство було ліквідовано.

В зв'язку з чим позивач звернулася до суду з вказаними позовними вимогами.

Позивач, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду в судове засідання не з'явились, проте надіслали до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти заявлених вимог заперечують та надали письмове заперечення, вважать заявлені позовні вимоги необґрунтованими.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що дійсно разом з ОСОБА_1 в період з 1990 року по 1991 рік працювали в Запорізькому виробничому підприємстві «Запорожець», яке пізніше було перейменовано на «Агропромислова фірма «ЗАПОРОЖЕЦЬ».

Свідок ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлена в судове засідання не з'явилась

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 28.04.2016 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ Томаківського району з заявою про призначення пенсії за віком.

ОСОБА_1 є власником трудової книжки серії НОМЕР_1 на якій відсутня печатка на першій сторінці та відповідно до якої . вона працювала :

11.06.1990 по 26.07.1991 року на Запорізькому виробничому підприємстві "Запорожець", яке перейменоване в Агропромислову фірму 'Запорожець" оператором по розливу мінеральної води.

Листом архівного управління Запорізької міської ради від 11.09.2017 р. за вих. № 03-06/Б-429 позивачу було повідомлено, що документи «Запорізького виробничого підприємства «Запорожець» та агропромислової фірми «Запорожець» на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили.

Листом державного архіву Запорізької області від 13.09.2017 р. за вих, № 01-32/Б-2424 повідомлено, що документи агропромислової фірми «Запорожець» на зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили.

02 жовтня 2017 року Позивач звернулась до Відповідача із заявою про перегляд свого рішення про відмову в призначенні їй пенсії і надала довідки архівних установ Запорізької області, а також просила врахувати показання двох свідків, які з нею працювали, проте відповідь на звернення Позивач не отримала.

17.11,2017 р. листом - відповіддю за вих. № 88/05/08 від 09.10.2017 р. ОСОБА_1, розяснено що вона має загальний стаж роботи 1З років 8 місяців 14 днів та відмовлено в призначенні пенсії посилаючись на те, що період роботи з 11.06,1990 р. по 26.07.1991 р, не можливо зарахувати до загального стажу, тому що на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка організації, яка перша заповняла трудову книжку, та роз'яснено, що даний період не можливо підтвердити свідками, оскільки відсутній код ЄДРПОУ організації, що унеможливлює переконатись в тому, що підприємство було ліквідовано.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Всі записи в трудовій книжці вносяться відповідно до Інструкції ведення трудових книжок.

Невідповідність трудової книжки вимогам, іцо ставляться до такого документу позбавляють трудову книжку юридичної сили.

Згідно вказаної інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці трудової книжки. Прізвище, ім"я та по-батькові і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Першу сторінку трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в адміністративному судочинстві підлягають захисту порушені права, свободи та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.2 ст.3 Конституції України головним обов'язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини, за свою діяльність держава відповідає перед людиною. Забезпечення прав і свобод потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.6 КАС України гарантовано право кожної особи в порядку, встановленому даним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в Інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 (на далі по тексту - Порядок) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних, записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 17 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право , на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до п. 18 Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені з пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналогічної правової позиції виходить Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд в своїй Постанові від 17 травня 2017 року по справі № 182/7301/16-а (2-а/0182/128/2017) та ВАСУ в своїй ухвалі від 25 листопада 2016 року по справі № К/800/29243/16 та постанові від 21 жовтня 2010 року по справі № П-278/10.

За таких обставин, з огляду на наступне, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язати здійснити певні дії,в повному обсязі у зв'язку з неявкою другого свідка, який би знав заявника та міг би підтвердити роботу позивача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5-11, 139, 72-77, 241-246 КАС України,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснення певних ді відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: М. В. Омеко