Справа № 804/3650/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року Справа № 804/3650/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просить: визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України про відмову йому у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, зафіксоване у виписці з Протоколу № 126 від 08.12.2017 року та зобов`язати відповідача прийняти відповідне рішення з питання виплати йому такої допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" має право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обов`язків військової служби на підставі Порядку № 975, однак відповідачем у її виплаті відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з тим, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 24.06.2010 року дати встановлення третьої групи інвалідності і станом на той момент діяла редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала виплату такої допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності. Таким чином, на думку скаржника, для позивача, як для особи, яка проходила строкову військову службу та отримала інвалідність, пов`язану саме з виконанням обов`язків військової служби, 24.06.2010 року, граничний термін отримання інвалідності, яка б давала йому підстави для виплати допомоги від Міністерства оборони України, сплинув після закінчення трьох місяців з моменту звільнення зі служби, що вказує на відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 04.03.2010 року №80 встановлено, що отримані позивачем поранення: «Шкіряні рубці на обличчі, як наслідок осколкового вогнепального поранення» пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
17.03.2009 року обласною медико-соціальною комісією № 5 позивачу встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання. Дата чергового переогляду встановлена 17.03.2010 року.
08.06.2015 року довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААГ №0351152 ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено 2 групу інвалідності з 01.07.2015 р. - поранення, пов`язане з участю в бойових діях та перебуванням на території інших держав, зазначено дату чергового переогляду 15 червня 2018 року.
07.12.2015 року позивач подав заяву про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням інтернаціонального обов`язку.
Дніпропетровський обласний військовий комісаріат листом від 15.12.2015 року № 7/4161/7 повідомив Дзержинсько-Довгинцівський об`єднаний військовий комісаріат про те, що позивач права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не має.
Вказані обставини встановлені судом рішенням, яке набрало законної сили, зокрема: постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2017 року № 211/5218/16-а, якою позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо відмови у наданні Міністерству оборони України висновку щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Зобов`язано Дніпропетровський обласний військовий комісаріат надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 08.12.2017 дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу (виписка з протоколу № 126), оскільки на момент первинного встановлення позивачу інвалідності (ІІІ групи) діяла редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала виплату такої допомоги у разі інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-місячний термін, підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги не має. Також зазначено, що у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулась протягом двох років після первинного встановлення інвалідності та вказано, що позивачу групу інвалідності змінено понад довічний термін.
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
При вирішенні спору суд виходить з того, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до статті 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII (далі - Законом № 2011-ХІІ).
Відповідно до положень частини 2 ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Також в ст.2 цього ж Закону визначено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Відповідно до положень пп.2 п.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ, дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
Підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності та часу звільнення.
Згідно з пунктом 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, урегульовано Порядком № 975, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІ групи.
За таких обставин, оскільки другу групу інвалідності позивачу встановлено 01.07.2015 року, то до спірних правовідносинах належить застосовувати Порядок № 975 та редакцію Закону №2011-ХІІ на момент звернення позивача з заявою про отримання одноразової грошової допомоги, стаття 16 якої, не встановлювала ті обмеження для осіб, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, на які посилається відповідач у оскарженому рішенні, зокрема встановлення інвалідності понад 3-місячний термін після звільнення зі служби.
Посилання відповідача на обставини зміни позивачу групи інвалідності у строк, що перевищує два роки з моменту первинного встановлення інвалідності судом не приймається, оскільки такі обставини встановлюються при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги, яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи.
Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.08.2017 року № 211/5218/16-а встановлено, що позивач як інвалід 3 групи, одноразову грошову допомогу та/або інших компенсаційних виплат відповідно до законодавства, у зв`язку з встановлення йому такої групи (ІІІ) інвалідності не отримував, а тому доводи відповідача в цій частині суд також вважає необґрунтованими.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність оскарженого відповідачем рішення, оформлене протоколом від 08.12.2017 року № 126.
Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 750/5074/17 від 26.06.2018 року судом відхиляються, оскільки предметом спору у вказаній справі була вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду ІІІ групи.
Вирішуючи питання щодо ефективного відновлення порушених прав позивача, суд зазначає, зокрема про таке.
Згідно пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Отже, обов`язок прийняття рішення про виплату (призначення) чи про відмову у виплаті одноразової допомоги покладено на комісію з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України.
З огляду на те, що Міністерство оборони України наділено дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги або прийняття рішення про відмову у призначенні та виплаті, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, зафіксоване у виписці з Протоколу № 126 від 08.12.2017 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна