Справа № 814/1023/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2018 р. № 814/1023/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомПриватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1, в.ГероївКрут,10,оф3(в.Маслозаводська,9,56601,Н.Од,Шпола,Шполянський район, Черкаська область,20603
до Міністерства юстиції України, вул.Архітектора Городецького, 13,Київ 1,01001
треті особиДержавне підприємство "Національні інформаційні системи", вул. Бульварно-Кудрявська, 4, Київ 53, 04053
провизнання протиправним та скасування наказу від 14.03.2018 № 709/5,
ВСТАНОВИВ:

Державний реєстратор-приватний нотаріус ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України з вимогами визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 14.03.2018 №709/5 про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області, ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що перевірка відповідача, на підставі якої до нього були застосовані санкції у вигляді тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проводилось без його завчасного повідомлення та без можливості надати пояснення. Наказ про проведення від 23.02.18 він отримав 03.03.18 вже після проведення камеральної перевірки. Намагаючись хоч якимось чином реалізувати своє право на участь в перевірці, позивач звернувся до Міністерства юстиції з листами, в яких просив приєднати до матеріалів камеральної перевірки супровідні листи з описами переданих на зберігання реєстраційних справ, які підтверджують формування в повному обсязі на паперових носіях реєстраційних справ та складаються із документів, наданих нотаріусу заявниками та сформованих ним при проведенні реєстраційних дій (заяви, платіжні документи, документи за якими встановлялась особа, документи, що підтверджують повноваження представника, довідки або картки на підтвердження реєстраційного номера облікової картки платника податків, документи, що підтверджують повноваження представника, та ін.), рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витяги з Державного реєстру речових прав. Міністерство юстиції України листом від 04.04.18 повідомило, що при проведенні камеральної перевірки та прийнятті наказу за її наслідками, надані ОСОБА_1 документи не враховані. Під час ухвалення рішення був позбавлений надати будь-які пояснення. Не було відомо про існування довідки про результати камеральної перевірки. Перевірка проводилась без його участі, з її результатами не ознайомлений, не мав можливості взяти участь у процесі перевірки, або в наданні пояснень щодо результатам такої перевірки. Блокування доступу до реєстру було здійснено без будь-якого повідомлення чи попередження, що не дало можливості завершити розпочаті нотаріальні дії та призвело до порушення приписів ч.1 ст.19 Закону щодо реєстрації нотаріально посвідченого договору нотаріусом невідкладно після завершення нотаріальної дії. Взагалі, будь-яких порушень, які б мали наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних осіб або юридичних осіб, допущено не було. Щодо мене не було подано жодних скарг чи звернень від фізичних або юридичних осіб, що стосується неправомірності реєстраційних дій.

В Довідці з перевірки зазначено, що за заявами №№19828941, 19829099, 19839656, 19851241,19852472, 19852526, 19864279, 19882880, 198854482, 19885784, 19885938 та інші, не встановлена черговість розгляду заяв, але комісія не зазначає, які конкретно заяви розглянуті реєстратором позачергово, тобто в Довідці відсутнє будь-яке підтвердження даного правопорушення, а виконати нотаріусу вимоги щодо черговості розгляду заяв здійснення відповідної перевірки неможливо. ОСОБА_2 при проведенні реєстраційних дій перевірено черговість розгляду заяв з метою недопущення порушення даної черговості. Формування рішення реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень здійснюється програмними засобами Державного реєстру речових прав на нерухоме майно автоматично, без участі реєстратора. За даними Довідці за заявами №20364850, 20365383, 20440373, 20455636, 20153982, 205944485 не здійснено пошуків у Державному реєстрі прав відомостей з метою перевірки на наявність підстав для зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийнятті відповідних рішень, та перенесення записів про обтяження у разі їх наявності. Які не відповідають дійсності спростовуються відомостями реєстру прав та відомостями описів про передачу на зберігання реєстраційних справ.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нотаріус виконує функції державного реєстратора та у разі порушення законодавства у сфері державної реєстрації прав несе відповідальність, у порядку, встановленому законом. Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації, встановлений ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до пункту 10 частини 1 ст.2 Закону, камеральна перевірка проводитися у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, законодавством чітко визначено, що під час проведення камеральної перевірки члени комісії використовують лише дані, наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно. Використання будь-яких інших документів (супровідних листів, поштових описів), відомості про які не містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та отримані від субєкта перевірки, чинним законодавством не передбачено. Крім того, листи позивача з доданими документами, надійшли вже після складання комісією довідки за результатами проведення камеральної перевірки, а саме після 05.03.2018, у звязку з чим не могли бути враховані під час камеральної перевірки. Пунктом 8 Порядку №990 передбачено, що під час проведення камеральної перевірки комісія має право витребувати у державного реєстратора документи, але це є правом, а не обовязком комісії.

Перевірка проводилась без участі позивача та з її результатами позивач не був ознайомлений, оскільки законодавством це не передбачено за виключенням випадків, передбачених абзацом 2 пункту 13 Порядку.

Твердження щодо відсутності інформації про довідку про результати камеральної перевірки є необґрунтованими, адже складання довідки є обовязковою складовою процедури проведення камеральної перевірки. На дотримання вимог чинного законодавства позивачу було надіслано копію наказу про проведення камеральної перевірки. Твердження позивача про незалучення його до перевірки є безпідставними, оскільки Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації не передбачає обовязкового залучення субєкта державної реєстрації до проведення перевірки. Чинним законодавством не передбачено залучення субєктів державної реєстрації та нотаріусів до процесу прийняття рішення за результатами камеральної перевірки. У субєкта державної реєстрації можуть, а не повинні бути відібрані пояснення. Чинним законодавством не передбачено залучення субєктів державної реєстрації та нотаріусів до процесу прийняття рішення за результатами камеральної перевірки. У субєкта державної реєстрації можуть, а не повинні бути відібрані пояснення. Відповідачем було прийнято рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру, що виключає необхідність доведення шкоди завданої в результаті порушень, виявлених камеральною перевіркою. У позовній заяві позивач плутає порядок, наслідки та значення камеральної та комплексної перевірки. Аналіз законодавства доводить, що комплексна перевірка та камеральна перевірка це абсолютно різні між собою види перевірок, проведення яких врегульовано різними нормативно-правовими актами. З аналізу норм законодавства також можливо зробити висновок, що під час проведення комплексної перевірки, перевіряється стан організації діловодства, порядок вчинення нотаріальних дій та стан додержання законодавства у сфері нотаріальної діяльності. Під час проведення камеральної перевірки перевіряється стан додержання нотаріусами, виключно як державними реєстраторами, законодавства у сфері державної реєстрації. У звязку з чим, ототожнювати результати даних перевірок є недоцільним.

Чинним законодавством не передбачено залучення субєкта державної реєстрації до процесу прийняття рішення за результатами камеральної перевірки. Тільки під час проведення камеральної перевірки у субєкта державної реєстрації на розсуд комісії можуть, а не повинні бути відібрані пояснення.

Тимчасове блокування до Державного реєстру прав за своєю природою є заходом адміністративного попередження (запобігання), тобто це визначені нормами адміністративного права способи офіційного впливу уповноваженого державного органу у вигляді організаційних обмежень їх прав задля попередження виявлених протиправних діянь, захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних/юридичних осіб, забезпечення громадського порядку та громадської безпеки. Особливістю заходів адміністративного попередження (запобігання) є те, що вони: а) застосовуються за умови відсутності складу правопорушення; б) застосовуються з метою попередження, виявлених протиправних діянь. Виявивши порушення, допущенні позивачем під час роботи в Державному реєстрі прав, відповідач врахував кількість та ступень тяжкості таких порушень та застосував найменш суворий захід на строк 6 місяців, чим не вийшов за межі принципу пропорційності, який має на меті досягнення балансу між публічними інтересами та індивідуальними інтересами особи, а також цілями та засобами їх досягнення.

25.04.2018 судом розглянуто клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії спірного наказу, та відмовлено у його задоволенні.

В судовому засіданні 18.06.2018 позивач та представник відповідача підтвердили свої позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи.

Суд розглянув справу 20.07.2018 в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 20.12.2010 має Свідоцтво про право на зайняття нотаріальної діяльності та з 20.04.2011 здійснює приватну нотаріальну діяльність, як приватний нотаріус Шполянського районного нотаріального округу.

Одночасно з цим, приватний нотаріус ОСОБА_1 є державним реєстратором відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

29.01.2018 Міністерством юстиції України видано наказ №272/7 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», відповідно до якого державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1 включено до переліку державних реєстраторів, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій.

13.02.2018 головним спеціалістом відділу контролю у сферах державної реєстрації Міністерства юстиції України складено Акт за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрів речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1

Моніторингом встановлення порушення державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_1 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: 1) перед проведенням реєстраційних дій по деяким заявам не здійснено пошук у базі даних з метою встановлення черговості їх розгляду; 2) прийняти рішення за цими заявами містять посилання на нормативні акти, які вже втратили чинність; 3) в деяких заявах не вказано дату реєстрації та найменування органу, що провів державну реєстрацію; 4) за деякими заявами не долучені електронні копії документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію.

23.02.2018 Міністерством юстиції України видано наказ №604/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1».

05.03.2018 комісією Міністерства юстиції України складено Довідку за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1

Камеральною перевіркою, окрім зазначених вище порушень, викладених у Акті моніторингу, встановлені також порушення, допущенні державним реєстратором: 1) проведення державної реєстрації припинення заборони без внесення відповідного запису до Державного реєстру прав відомостей про документ підставу припинення обтяження; 2) безпідставно скасовано заяву про державну реєстрацію права власності; 3) порушено строк проведення державної реєстрації заяви про реєстрацію права власності; 4) проведено реєстрацію у строк 2 години осіб, звільнених від сплати адміністративного збору; 5) проведено державну реєстрацію права власності за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

14.03.2018 Міністерством юстиції України видано наказ №709/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яким тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 6 місяців.

Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами субєктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами субєктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи субєктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи субєктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами субєктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи субєкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації субєкта державної реєстрації прав.

Виходячи з змісту ст.37-1 Закону, тимчасове заблокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є певним видом юридичної відповідальності державного реєстратора.

Саме на такий характер цього заходу вказує ті обставини, що він застосовується саме за правопорушення (порушення порядку реєстрації), має ретроспективний характер, оскільки являє собою реакцію відповідача на минуле і тільки протиправне винне діяння.

Тимчасове заблокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру неможливо вважати заходом адміністративного попередження (запобігання), як це стверджує відповідач, оскільки заходи адміністративного попередження (запобігання) застосовуються за умови відсутності протиправного діяння, застосовуються з метою попередження, недопущення правопорушень у майбутньому, а не як реакція на вже скоєні правопорушення.

У цьому ж випадку, як Акт з моніторингу від 13.02.2018, так і Довідка з камеральної перевірки від 05.03.2018 зазначають саме про вже вчинені позивачем порушення порядку проведення реєстрації речових прав, тобто правопорушення у сфері державної реєстрації, які вже були вчинені, а не які можливо будуть вчинятися.

Тобто, у будь-якому випадку це є заходом реакції на вчинення, а на заходом запобігання ймовірно того, що може бути вчинене.

Тимчасове позбавлення державного реєстратора доступу до Державного реєстру є заходом, який покладає на цю особу певних втрат організаційного та майнового характеру, оскільки протягом цього часу особа позбавлена можливості займатися своєї професійною діяльністю та отримувати за це дохід.

Негативні юридичні наслідки для правопорушника, що мають особистий, майновий або організаційний характер, зізнання певних втрат є безумовною ознакою інституту юридичної відповідальності.

Позбавленням ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав, відповідач мав на меті покарати його за вчинені правопорушення у сфері державної реєстрації, які були в минулому (відповідно до Довідки, навіть ще в 2016 році), а не попередити або уникнути вчинення позивачем яких-небудь інших небажаних або протиправних реєстраційних дій.

У будь-якому разі, ані в Акті моніторингу, ані в Довідці за результатами камеральної перевірки не зазначається, з метою запобігання яким подіям необхідно тимчасово позбавити ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру. У обох цих документах є посилання лише на події, що сталися у минулому, та відсутні посилання на події, які можуть статися у майбутньому.

Навіть у відзиві відповідач зазначає, що обирав суворість міри застосованого заходу, враховуючи кількість та ступінь тяжкості вчинених позивачем правопорушень, що також вказує на те, що це є стягненням (відповідальністю), а не попередженням.

Додатково на те, що тимчасово блокування доступу до Державного реєстру є різновидом юридичної відповідальності державного реєстратора вказує також те, що зазначена процедура міститься у Розділ VII «Оскарження рішень, дій або бездіяльності та відповідальність у сфері державної реєстрації прав». Крім того, у ч.2 ст.37-1 Закону зазначений захід, знаходиться у одному рядку з іншими заходами, такими як анулювання доступу державного реєстратора, притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, скасування акредитації субєкта державної реєстрації прав та ін., які безперечно є різновидами саме відповідальності субєктів державної реєстрації.

Необхідно зазначити, що будь-яка юридична відповідальність, переслідує у тому числі і цілі загальної та спеціальної превенції, а тому наявність попереджувального ефекту від тимчасового блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру, не робить зазначений захід заходом попередження (запобігання).

Конституційний Суд України у справі про відповідальність юридичних осіб (Рішення N 7-рп/2001 від 30.05.2001) зазначив, що юридична відповідальність не обмежуються лише загальновідомими видами цивільно-правової, кримінальної, адміністративної та дисциплінарної. У численних законодавчих актах, які встановлюють відповідальність підприємств, установ та організацій за порушення законодавства у публічних сферах, у тому числі валютного та податкового, не дається прямої вказівки на її вид чи характер правопорушень, а йдеться про «фінансові санкції», «штрафи», «заходи впливу», «заходи впливу та санкції» тощо.

Так само і з відповідальністю субєктів державної реєстрації прав, хоча її назва і вид прямо не визначені законодавством як відповідальність, але за своєю правовою природою, процедурою застосування та наслідками, її необхідно розглядати саме як різновид юридичної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд кваліфікує рішення відповідача про тимчасово позбавлення доступу до Державного реєстру, як рішення про притягнення позивача до юридичної відповідальності у сфері державної реєстрації.

Перевіривши наказ Міністерства юстиції України №709/5 від 14.03.2018 на відповідність вимогам, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що він прийнятий не на підставі, не у межах повноважень, та не у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України; необґрунтовано; без врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

По-перше, відповідно до ч.2 ст.37-2 Закону, Міністерства юстиції України за результатами перевірок приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора.

Так само йде мова про вмотивованість рішення і у п.10 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації.

Натомість, дослідженням наказу №709/5 від 14.04.2018 судом встановлено, що він не містить жодного мотивування.

Вмотивованість рішення субєкта владних повноважень - це зазначення у самому рішенні підстав, мотивів, юридичної кваліфікації подій, доказів та інших висновків, до яких дійшов зазначений субєкт, вирішуючи зазначену справу. Вмотивоване рішення має в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Призначення обґрунтування у рішенні полягає в тому, щоб продемонструвати особі, якої воно стосується, в чому саме полягало її правопорушення, чому саме обрано такий вид та міру стягнення. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією або судом.

Вмотивованість рішення субєкта владних повноважень про притягнення до відповідальності державного реєстратора забезпечує публічність та юридичну визначеність.

Відповідач не навів жодного мотивування застосування до позивача стягнення у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру, обмежившись лише посиланням на довідку від 05.03.2018 за результатами проведення камеральної перевірки.

Суд не може погодитися з цим, що зазначене посилання можливо вважати вмотивованістю рішення.

Довідка від 05.03.2018 складена іншими посадовими особам Міністерства юстиції України (комісією), які відповідно до Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, наділені повноваженнями проводити перевірки, але не наділені повноваження на ухвалення рішень, передбачених ч.2 ст.37-1 Закону.

Мотивування, викладене в довідці за результатами камеральної перевірки, це мотивування осіб, які здійснювали перевірку, а не мотивування особи, яка застосовує стягнення, передбачене ч.2 ст.37-1 Закону.

Під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, мотивування особи, яка ухвалює рішення, не може бути замінено на відсилку до мотивування інших посадових осіб, викладених в іншому документі.

Не є зрозумілим, чи ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за всі правопорушення, зазначені у довідці, чи за якусь частину. Відсутність чіткого мотивування правопорушення у рішенні, позбавляє позивача можливості захищатися від висунутих звинувачень.

Крім того, відповідно до Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, навіть не передбачено обовязку направлення субєкту державної реєстрації, стосовно якої здійснено камеральну перевірку, копії довідок про таку перевірку.

За таких обставин, посилання відповідача у рішенні на довідку за результатами камеральної перевірки, яка не направлялась особі, стосовно якої ухвалюється це рішення, не виконує функцію інформування про підстави та мотиви прийняття рішення, та не може вважатися належним вмотивуванням.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Враховуючи відсутність мотивування у спірному рішенні, суд позбавлений можливості досліджувати наявність чи відсутність порушень законодавства у сфері державної реєстрації з боку позивача, оскільки такі конкретні факти не наведені у наказі №709/5 від 14.03.2018.

По-друге, відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.2 КАС України особа має право на участь у процесі прийняття рішення, яке стосується її інтересів.

Право бути почутим, складова частина принципу верховенства права.

Субєкт владних повноважень повинен застосовувати його, приймаючи рішення, що матиме вплив на права, свободи чи інтереси особи, особливо, якщо це рішення може мати несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймають рішення, має право бути вислуханою субєктом владних повноважень: вона може наводити обставини та докази на їх підтвердження, правові аргументи тощо.

В ОСОБА_3 Європи, зокрема Резолюцію 77 (31) про захист особи від актів адміністративних органів, до адміністративної процедури відносить пять основних складових (принципів): право особи бути заслуханою (почутою); право доступу до інформації (матеріалів справи); право на допомогу та представницькі послуги; обовязок органу інформувати про мотиви свого рішення; зазначення засобів правового захисту (оскарження).

По цій справі, позивач не мав жодної з цих гарантій. Перевірка проводилась без нього, акт перевірки йому не надсилався, та її результати йому не були відомі, він не мав можливості надати пояснення за фактами, які відповідач вважав правопорушеннями, а надіслані ним документи відповідач не врахував під час прийняття рішення про притягнення до відповідальності. Рішення про накладення стягнення не було вмотивоване, про що зазначене вище, право на оскарження рішення відповідачем не розяснено.

Заперечення відповідача про те, що він діяв цілком законно, оскільки Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації не передбачено обовязку надсилати довідку про камеральну перевірки, залучати до проведення перевірки субєкта державної реєстрації, а також відбирати у нього пояснення по суті виявлених порушень, суд не вважає переконливими.

Міністерство юстиції України, яке виступає відповідачем у цій справі, є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п.4 Положення про Міністерство юстиції України, на відповідача покладені обовязки розробляння проектів законів та інших нормативно-правових актів, розробляння пропозицій щодо вдосконалення законодавства та подання їх в установленому порядку на розгляд Кабінету Міністрів України.

Відповідно до § 33 Регламенту Кабінету Міністрів України, розробниками проектів актів Кабінету Міністрів є міністерства, інші центральні органи виконавчої влади.

Тому саме відповідач несе відповідальність за «якість закону», відповідно до якого позивача було позбавлено базових прав захисту від рішень адміністративного органу, а саме право бути почутим під час вирішення його справи.

Порушення права особи бути вислуханим вже визнавалось порушенням Конвенції з боку України, у справі «ОСОБА_4 проти України».

Відповідно до ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенство права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що хоча позбавлення позивача права бути вислуханим і було передбачено у цьому випадку законом (Порядком здійснення контроля у сфері державної реєстрації), разом з тим, таке позбавлення не було необхідно у демократичному суспільстві, та суперечить загальним вимогам принципу верховенства права, а тому є протиправним.

По-третє, та й найголовніше. Пунктом 1 ч.2 ст.37-1 Закону передбачено вид стягнення, який може бути накладений відповідачем на державного реєстратора за допущені правопорушення у сфері державної реєстрації - тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Разом з тим, Законом взагалі не визначено міру зазначеного виду стягнення, а саме в яких межах відповідач має право визначати тимчасовість такого блокування.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації та будь-яким іншим нормативно-правовим актом не визначено межу того періоду, на якій державного реєстратора можливо позбавити доступу до Державного реєстратора.

Відсутність міри такого виду стягнення як тимчасове блокування доступу до Державного реєстру, є прогалиною законодавства, помилкою законодавця.

Прогалини законодавства усувають шляхом аналогії закону чи аналогії права.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.7 КАС України аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цьому випадку, законодавець не наділів відповідача повноваженням блокувати доступ державного реєстратора до Державного реєстру на строк до 6 місяців. Зазначений строк обрано відповідачем довільно, на власний розсуд, з чим неможливо погодитися.

Субєкт владних повноважень, не може самостійно наділяти себе повноваженнями, якими його не наділив законодавець.

Таким чином, відсутність у законодавстві міри стягнення, конкретних меж строків, протягом якого державного реєстратора можливо тимчасово заблокувати доступ до Державного реєстру, є нездоланою прогалиною у законі, яка не може бути усунута ані шляхом аналогії, ані шляхом дискреції субєкта накладення стягнення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача по визначенню на власний розсуд строку, на якій тимчасове заблоковано доступ позивача до Державного реєстру є протиправними.

Позов задовольнити у повному обсязі, визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №709/5 від 14.03.2018 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Сума сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 704,80 гривень підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1 (в.ГероївКрут,10,оф3(в.Маслозаводська,9,56601,Н.Од,Шпола,Шполянський район, Черкаська область,20603 НОМЕР_1) до Міністерства юстиції України (вул.Архітектора Городецького, 13,Київ 1,012) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №709/5 від 14.03.2018 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (вул.Архітектора Городецького, 13,Київ 1,012) на користь приватного нотаріусу Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_1 (в.ГероївКрут, 10, оф3 (вул.Маслозаводська, 9, 56601, ОСОБА_5,)Шпола,Шполянський район, Черкаська область,20603 НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 704,80 гривень (сімсот чотири грн. вісімдесят коп.).

4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко

Повний текст рішення складено 23.07.18