Справа № 826/14162/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 липня 2018 року № 826/14162/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа проТериторіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку, нарахування та виплати судді Вишгородського районного суду Київської області Войнаренко Л.Ф. суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок, нарахування та виплату позивачу суддівської винагороди за період з 01.01.2017р. по 30.06.2017р., за період фактичної роботи та щорічної основної та додаткової відпусток у розмірі, встановленому ч. 2, 3, 5 ст. 133, ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р., тобто виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016р. в розмірі 3200грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01.01.2017р. по 10.05.2017р. в розмірі 80% від посадового окладу з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.

Ухвалою суду від 08.11.2017р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 14.12.2017р. суд по справі перейшов в письмове провадження.

Позивачем через канцелярію суду було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», розділом 3 якого внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за січень - червень 2017 року позивачу виплачена суддівська винагорода з розрахунку посадового окладу у розмірі 16000,00грн., що не відповідає розміру встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», яким визначено розмір мінімальної заробітної плати 32000,00грн. Позивач наголошує, що розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та не може врегульовуватися іншими законами.

Відповідач проти позову заперечив, з огляду на те, що посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання, становить 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в саме 16000,00грн. Крім того, в кошторисі на 2017 рік не передбачено посадового окладу у розмірі 32000,00грн. для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання та не здійснюють правосуддя.

Третя особа через канцелярію суду 06.12.2017р. подала письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких ГУ ДКС України у м. Києві не обслуговує Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

ОСОБА_1 Указом Президента України від 11.11.2002р. №1001/2029 призначена строком на п'ять років на посаду судді Вишгородського районного суду Київської області.

Постановою Верховної Ради України від 22.05.2008р. №296-VІ позивача обрано безстроково на посаду судді Вишгородського районного суду Київської області.

Наказом Вишгородського районного суду Київської області від 21.09.2016р. №5к позивачу встановлена та виплачується щомісячна доплата за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу.

Відповідно до наказу Вишгородського районного суду Київської області від 11.05.2017р. №6к позивачу з 10.05.2017р. виплачується суддівська винагорода в розмірі посадового окладу, як судді яка не здійснює правосуддя у зв'язку з тимчасовим відстороненням на підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10.05.2015р. №1037/3дм/15-17.

За період січень - червень 2017 року позивачу виплачувалась суддівська винагорода з розрахунку посадового окладу у розмірі 16000,00грн., що підтверджується розрахунковими листами.

Відповідно до листа Державної судової адміністрації України від 20 березня 2017 року № 11-2306/17 з 1 січня 2017 року розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16000,00грн., апеляційного суду 17600,00грн. Після проходження кваліфікаційного оцінювання розмір базового посадового окладу судді місцевого суду буде дорівнювати 24000,00грн., апеляційного суду 40000,00грн.

Так, частиною другою статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII (надалі - Закон №1402) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом першим частини третьої статті 135 Закону №1402 встановлено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас абз. 1 ст. 22 р. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість п. 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, згідно з частиною третьою статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (надалі - Закон №2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Аналіз наведених правових норм свідчить про наявність двох можливих базових розмірів посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2017р., зокрема обрахованих: 1) для суддів місцевих судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання - на підставі ч. 3 Закону №2453; 2) для суддів місцевих судів, які пройшли кваліфікаційне оцінювання - на підставі ст. 135 Закону №1402 із врахуванням положення п. 24 розділу ХІІ зазначеного Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначена на посаду до набрання чинності Законом №1402 та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), а тому її посадовий оклад належить обраховувати з огляду на розмір визначений частиною третьою статті 133 Закону № 2453, який становить 10 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону №1801-VIII встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200,00 грн.

Згідно зі статтею 7 Закону №1801-VIII з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600,00грн.

Окрім того, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (надалі - № 1774-VIII), встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 грн.

Суд зазначає, що вказаний пункт не змінює частину третю статті 133 Закону № 2453 у частині визначення саме мінімальної заробітної плати як величини, на основі якої обчислюється суддівська винагорода, оскільки цим пунктом встановлено розмір мінімальної заробітної плати, а не розмір «розрахункової величини».

Крім того, суд вважає положення пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VIII спеціальними стосовно обчислення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат по відношенню до загального правового регулювання розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом №1801-VIII. Тому, відсутність внесених змін до бланкетної норми частини третьої статті 133 Закону № 2453 не є перешкодою для застосування вказаного пункту.

Таким чином, у січні - грудні 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів правомірно встановлено посадові оклади у розмірі 16000,00 грн.

Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №820/3218/17.

Отже, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 73, ст. 76, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (07300. АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін