Справа № 814/893/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 р. Справа № 814/893/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54008; а/с 262, м. Миколаїв, 54028
до відповідача:Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:скасування вимоги про сплату боргу від 09.02.2018 № Ф-269-25,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування вимоги Головного управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області (далі відповідач, ГУ ДФС) від 09.02.2018 року № Ф-269-25.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 12.02.2009 року тимчасово призупинила підприємницьку діяльність, 16.01.2012 року продовжила строк зупинення підприємницької діяльності. Всупереч цьому, вона отримала податкову вимогу про сплату податкового боргу зі сплати єдиного внеску. Жодних річних податкових декларацій, звітності, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплати (доходу), на які нараховується єдиний внесок, позивач до податкового органу не подавала. Отже у відповідача відсутні підстави для нарахування позивачу податкового боргу.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в яку вказав на те, що за період перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, відповідно до інтегрованої картки платника податків в ІС «Податковий блок», їй нараховано єдиний внесок в розмірі 21264,65 грн., з яких було сплачено 422,65. Отже, сума недоїмки становить 20842,00 грн. Подання позивачем до податкового органу заяви про призупинення підприємницької діяльності не позбавляє її статусу підприємця та не виключає обовязку своєчасно та в повному обсязі нараховувати та сплачувати єдиний внесок.

Ухвалою від 11.04.2018 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач надала клопотання про розгляд справи без її участі. Суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 з 27.09.2007 року по 02.03.2018 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець та перебувала на обліку у ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва. З 01.10.2014 року перебувала на спрощеній системі оподаткування (3 група).12.02.2009 року позивач повідомила податковий орган про призупинення своєї підприємницької діяльності у звязку з народженням дитини. 16.01.2012 року позивач повідомила податковий орган, що подовжує строк зупинення підприємницької діяльності до досягнення дитиною шестирічного віку.

17.02.2018 року позивач отримала вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 року № Ф-269-25 на суму 18384,82 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон України № 2464).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464 єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частинами 4 та 5 ст. 8 Закону України № 2464 визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відтак, облік нарахованих і сплачених сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюється контролюючим органом в інтегрованій картці платника, що відкривається за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України № 2464, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Частиною 1 ст. 25 Закону України №2464 визначено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Частинами 2 та 3 ст. 25 Закону України № 2464 визначає такі заходи впливу та стягнення до платників єдиного внеску:

- у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею;

- суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону України № 2464, про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею (ч. 4 ст. 25 Закону України № 2464).

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.03.2016 № 393 (далі Інструкція № 449).

До платників, які не виконали визначені Законом України № 2464 обовязки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення визначені розділом VI Інструкції № 449.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобовязані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (п. 2 розділу VI Інструкції № 449).

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Враховуючи вищезазначені приписи законодавства, суд дійшов висновку щодо обгрунтованного визначення позивачу загальної суми боргу зі сплати єдиного внеску.

Також, суд зазначає, що подання позивачем до податкової інспекції заяви про призупинення підприємницької діяльності не позбавляє його статусу підприємця і платника єдиного внеску, та не виключає обов'язку своєчасно і в повному обсязі нараховувати і сплачувати єдиний внесок.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.11.214 року у справі № 815/6335/13-а.

Позивач у позовній заяві самостійно вказала, що за час «призупинення» підприємницької діяльності нею вона не подавала звітність та не сплачувались суми єдиного внеску.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено обґрунтованість нарахування позивачу суми боргу, а відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 09.02.2018 року № Ф-269-25 скасуванню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54008; а/с 262, м. Миколаїв, 54028) до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.07.2018 року.

Суддя Н. В. Лісовська