Справа № 826/9551/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 липня 2018 року № 826/9551/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (надалі - Позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (надалі - Відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.06.2017 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 03.08.2017 р., відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 19.09.2017 р

У відповідності до Довідки про не здійснення фіксування судового засідання від 19.09.2017 р. розгляд справі відкладено до 28.11.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що висновки, викладені в Акті перевірки про порушення ТОВ «Брокенергія» правил нарахування податку на прибуток, не відповідають фактичним обставинам, тому спірне рішення Відповідача є протиправним і підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники Позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник Відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що товариством занижено фінансові результати до оподаткування за 2016 рік га суму 5995510 гривень.

В судовому засіданні представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні 28.11.2017 року судом прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини четвертої статті 122 КАС України (в редакції станом на листопад 2017 р.).

Враховуючи те, що 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція КАС України, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Беручи до уваги те, що станом на дату прийняття рішення у справі вона знаходить на стадії розгляду у письмовому провадженні, відповідно справа розглянута з урахуванням положень п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України в редакції з 15.12.2017 року.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

В С Т А Н О В И В:

Співробітниками Головного управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Брокенергія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 05.10.2015 року по 31.12.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 05.10.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено Акт перевірки від 06.04.2017 року №136/26-15-14-01-02/40050036 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки встановлено наступні порушення: п.5, 6, 7 П(С) БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року за №318, ст.9 Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (зі змінами та доповненнями) п.44.1, п.44.2 ст.44 та ст.134 ПК України встановлено його заниження на суму 233247 грн., в т.ч. за 2016 рік у сумі 233247 грн. та завищення об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності за 2016 рік на суму 8999695 гривень; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199, п.201.1 ст.201 ПК України та занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за 2016 рік на суму 836254 грн., в тому числі за березень 2016 року в сумі 704975 грн., за квітень 2016 року 11692 грн., за жовтень 2016 року на суму 110334 грн., за листопад 2016 року на суму 9253 грн.; п.288.1, п.288.4, п.288.7 ст.288, ст.285, ст.286 ПК України в зв'язку з чим занижено податкове зобов'язання по орендній платі за землю за період з 05.10.2015 року по 31.12.2016 року в сумі 13077,70 грн., а саме: за 2016 рік 13077,70 грн. (Охтирська ОДПІ у Сумській області).

Не погоджуюсь з висновками Акту перевірки Позивачем подано до Контролюючого органу заперечення на Акт перевірки, за результатом розгляду заперечень Листом від 28.04.2017 р. №10869/10/26-15-14-01-02 Контролюючий орган задовільнив частково скаргу Позивача та викладено висновки в наступній редакції: встановлено наступні порушення: п.5, 6, 7 П(С) БО 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року за №318, ст.9 Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (зі змінами та доповненнями) п.44.1, п.44.2 ст.44 та ст.134 ПК України встановлено його заниження на суму 233247 грн., в т.ч. за 2016 рік у сумі 233247 грн. та завищення об'єкту оподаткування від усіх видів діяльності за 2016 рік на суму 8999695 грн. та занижено податок на прибуток в 2016 році на суму 233247 грн.; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199, п.201.1 ст.201 ПК України та занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за 2016 рік на суму 763566 грн., в тому числі за березень 2016 року в сумі 704975 грн., за квітень 2016 року 11692 грн., за жовтень 2016 року на суму 41897 грн., за листопад 2016 року на суму 5002 грн.

На підставі Акту перевірки Контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.05.2017 р. №, №, №.

Не погоджуючись з спірними податковими повідомленнями-рішеннями Позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України 21.06.2017 р. прийнято рішення №13319/6/99-99-11-01-01-25, яким скасовано податкові повідомлення-рішення від 05.05.2017 р. №, №, №, в частині завищення витрат та заниження податкових зобов'язань з ПДВ по операції зі списання безнадійної дебіторської заборгованості по контрагенту ПАТ «Черкаське хімволокно» та у відповідній частині штрафні санкції, а в інших частинах зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу Позивача частково задоволено.

На підставі Акту перевірки та з урахуванням рішення ДФС України 21.06.2017 р. №13319/6/99-99-11-01-01-25, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від26.06.2017 р. №, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 5995510 гривень.

Позивач не погоджується з спірним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «Брокенергія» (Споживач), з однієї сторони, ПП «Еру Трейдінг» (Постачальник), з іншої сторони, укладено Договір №1/1215 постачання природного газу від 29.12.2016 р. (надалі - Договір №1/1215).

У відповідності до п. 1.1., п. 1.2, п. 2.1, 2.7 Договору №1/1215, Постачальник передає у власність Споживачу імпортований природний газ, надалі - «Газ/природний газ», виключно для власних потреб Споживача, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити Газ на умовах цього Договору. Термін використовуються в цьому Договорі у зазначених, наведених у Законі України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, Кодексу газотранспортної системи, затверджених Постановою НКРЕКП №2493 від 30 вересня 2015 року, Кодексу газотранспортної системи, затверджених Постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015. Якість Газу, що постачається за цим Договором, повинна відповідати вимогам: ГОСТ 5542-87 «Гази горючие природные для промышленного и коммунально-бытового назначения. Технические условия». Фактична кількість поставленого за цим договором газу визначається згідно щомісячних актів приймання - передач газу між постачальником та споживачем, складених в порядку, передбаченому чим договором.

Згідно з п. 5.1, п. 6.1 Договору №1/1215 ціна на газ, який підлягає постачанню у відповідному місяці постачання визначається сторонами у додаткових угодах щомісячно, що є невід'ємною частиною договору. Розрахунок за постачання Газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в національній валюті України (гривнях) шляхом їх перерахування на поточний рахунок Постачальника, вказаних у цьому Договорі. Порядок та строки розрахунків визначаються Сторонами у Додаткових угодах до Договору.

Додатковою угодою №1 від 29.12.2016 року до договору від 29.12.2016 року №1/1215 сторони, керуючись положеннями п.2.3 договору дійшли згоди про те, що постачальник зобов'язується передати у власність споживача у грудні 2016 року газ в обсязі до 1000 тис.куб.м, надалі «Плановий обсяг»; керуючись положеннями п.5.1 договору дійшли згоди визначити ціну газу, що на момент укладання даної додаткової угоди складає 6333,33 грн., крім того, ПДВ 1266,67 грн., до сплати за 1000 куб.м природного газу всього з ПДВ становить 7600,00 грн.; загальна вартість природного газу, запланованого до передачі згідно з цією додатковою угодою складає 7599996,00 грн., в т.ч. ПДВ у розмірі 1266666,00 грн.; постачальник надає споживачу номінацію обсягом 130 тис.куб.м газу через оператора ГТС до 30 грудня 2016 року включно.

Контролюючий орган зазначає, що в додатковій угоді №1 до договору ТОВ «Еру Трейдінг» номінація обсягом 130 тис.куб.м газу через оператора ГТС є фактичною кількістю поставленого ТОВ «Еру Трейдінг» в 2016 році газу.

Також, Контролюючий орган посилався на рівень спожитого газу за аналогічний період 2015 року, на підставі чого зроблено висновок, що за відсутності підстав розмір спожитого газу Позивачем перевищено у спірному періоді.

Суд не погоджується з вищезазначеними посиланнями Відповідача, оскільки облік природного газу у ТОВ «Брокенергія» ведеться згідно приладу обліку природного газу марки КВТ G-4000, опломбованого ПАТ «Сумигаз» - підприємством, що відповідає за розподіл природного газу згідно договору на розподіл природного газу від 01.01.2016 року.

Загальна кількість природного газу згідно роздруківок з комерційного вузла обліку газу з врахуванням параметрів спожитого природного газу, який розраховується відповідно до ГОСТу 2939-63 та ГОСТу 5542-87, з урахуванням коефіцієнтів стисливості, обчисленого відповідно до ГОСТу 30319-96 з урахуванням формул розрахунку складає 3747 тис.куб.м, що підтверджується актами приймання-передачі з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (для виробництва теплової енергії) та ПП «Еру Трейдінг» (для виробництва електричної енергії).

Отже, під час проведення перевірки Контролюючим органом невірно застосовано формулу для розрахунку спожитого газу.

На підтвердження спожитого газу в об'ємі 3747 тис.куб.м та окремо факт постачання природного газу в кількості 1076,66 тис.куб.м Позивачем надано суду Звіт за період з 01.12.2016 р. - 31.12.2016 р. (в якому зазначено показання даних по добове спожитий газ м. куб.), Акт приймання-передачі природного газу за грудень 2016 року від ТОВ «Еру Терйдінг» в кількості 3747076 м. куб.; Акт прийому-передачі природного газу від 31.12.2016 р. імпортованого за кодом в кількості 1076,6660 куб.м.; Акти прийому-передачі газу за 31.12.2016 р.

Також, Контролюючим органом помилково було зазначено об'єм спожитого газу за 2015 при порівняні зі спірним періодом, зокрема, замість спожитого в грудні 2015 року 3215,717 тис.куб.м Відповідачем вказано 2387,1 тис.куб.м, що в подальшому також зумовило помилковість висновків, оскільки первинними документами (Звіт за період з 01.12.2015 р. - 31.12.2015 р. (в якому зазначено показання даних по добове спожитий газ м. куб.), Акт приймання-передачі природного газу за грудень 2015 року від ТОВ «Еру Терйдінг») підтверджується об'єм спожитого газу в кількості 3215,717 м. куб.

В матеріалах справи містяться підтвердження того, що збільшення спожитого газу в 2016 р. відбулося в зв'язку з погіршенням погодних умов та пониженням температури, яка в середньому склала - 3,8С,а в 2015 році склала +0,8 С., а отже збільшення спожитого газу у грудні 2016 року в порівнянні з груднем 2015 року пов'язане із збільшенням обсягів виробленої та відпущеної підприємством електричної енергії, а саме у грудні 2015 року вироблено 6112,8 кВт.год., а у грудні 2016 року вироблено 6872,3 кВт.год., що підтверджується актами за підписом ПАТ «Сумиобленерго» та довідками з Сумського обласного центру з гідрометеорології за №03-39/13-31/42 від 04.0102016 р. та №03-39/13-26 від 03.01.2017 р.

З аналізу матеріалів справи, Суд приходить до висновку, що ТОВ «Брокенергія» підписавши додаткову угоду №1 до договору №1/1215 від 29.12.2016 року з ПП «Еру Трейдінг» визначили добову номінацію (денний ліміт) поставки природного газу в обсязі 130 тис.куб.м.

Таким чином, враховуючи даний ліміт, Позивач міг використати в грудні 2016 року не більше 4030 тис.куб.м (130 тис.куб.м. * 31 день) природного газу, а фактично використано 3747 тис.куб.м., вартість спожитого природного газу за грудень 2016 року отриманого від ПП «Еру Трейдінг» складає 8182611,70 грн., в т.ч ПДВ 1363768,62 грн., а не 987999,48 грн., в т.ч. ПДВ 137222,15 грн., як помилково зазначив Відповідач в акті перевірки.

Актом приймання-передачі від 31.12.2016 року, підписаними Позивачем та ПП «Еру Трейдінг» за погодженням ПАТ «Сумигаз», підтверджується загальний обсяг спожитого природного газу ТОВ «Брокенергія» в грудні 2016 року в обсязі 1076,660 тис.куб.м на загальну суму 8182611,70 грн., в т.ч. ПДВ - 1363768,62 грн.

Так, згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі ст. 1, ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (в редакції з 01.01.2015 року) об'єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Податкового кодексу України.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 N 73, витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БУ 16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 року N 318.

Згідно з п. 7 П(С)БУ 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 N 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення Звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Згідно п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

У податковому обліку собівартість придбаних та реалізованих товарів згідно з п. 138.6 ПК України складається з таких витрат: ціна придбання товарів, суми ввізного мита, витрати на доставку, доведення до стану, придатного для продажу.

Відповідно до п.138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 статті 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Отже, господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

У рішенні в справі "Щокін проти України" (п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки якщо здійснене на умовах, передбачених законом. Так, у пп. 50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає: "Найпершою та найбільш важливою вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є те, що будь-яке втручання державних органів у мирне володіння майном повинне бути законним: друге речення першого параграфу наділяє правом позбавляти майна лише "на умовах, передбачених законом" і другий параграф визначає, що Держава має право контролювати використання майна шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, притаманний всім статтям Конвенції. Це поняття (поняття "закону") вимагає, перш за все, щоб заходи, що застосовуються, ґрунтувалися на національному законодавстві. Воно також посилається на якість закону, що застосовується, вимагаючи його доступності для осіб, яких він стосується, точності та передбачуваності в його застосуванні."

Таким чином, будь-які дії, спрямовані на позбавлення особи її майна є незаконними, якщо контролюючі органи діють не у відповідності до закону.

Отже, висновки Відповідача щодо завищення задекларованих показників у рядку 2050 звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» за період з 05.10.2015 року по 31.12.2016 року на суму 5995510,00 грн. та відповідно висновки про порушення Позивачем правил нарахування податку на прибуток, а саме п.4.5 П(С)БО 10, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року №237, п.5 П(С)БО 11, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 року 320, П(С)БО 13, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2001 року №559, п.5, 6, 7 П(С)БО 16, затвердженого Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року 3318, п.44.1, 44.2 ст.44, ст.134, пп.139.2.1, а.139.2 ст.139 ПКУ є безпідставними та необґрунтованими.

З аналізу матеріалів справи та норм права, Суд приходить до висновку, що викладені в Акті перевірки висновок Контролюючого органу про порушення Позивачем є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинами справи.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 26.06.2017 року № винесено з порушенням вимог законодавства, а отже підлягає скасуванню та визнанню протиправним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2-4, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (01021, м. Київ, вул. Шовковична буд. 13/2; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.06.2017 року №.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Брокенергія» (01021, м. Київ, вул. Шовковична буд. 13/2; ) судові витрати у розмірі 89932,65 грн. (вісімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять дві гривні 65 копійок).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.Б. Федорчук