Справа № 810/2271/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2271/17 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Приватної сількогосподарської агрофірми «Україна» до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Приватна сільськогосподарська агрофірма «Україна» звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27 грудня 2016 року № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 17 по 25 листопада 2016 року відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «АТП 1981», ТОВ «Кагарлик Агро Артіль», ТОВ «Слобода М», ТОВ «ТКМ І ДМ», ТОВ «Відродження ЗГП» за період з 1 січня 2014 року по 13 липня 2016 року, за результатами якої 2 грудня 2016 року складено акт перевірки № 986/10-02-14-03/31949660/104.

Відповідач вказує на порушення позивачем, зокрема :

- п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 44.1 ст. 44 ПК України та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках та/або органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів» від 12 січня 2011 року № 11, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 42 809 грн. 00 коп., в тому числі: за квітень 2015 року - 1037 грн. 00 коп., травень 2015 року - 931 грн. 00 коп., вересень 2015 року - 24 921 грн. 00 коп., березень 2016 року - 15 920 грн. 00 коп.

27 грудня 2016 року відповідачем на підставі висновків названого акта перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 53 511 грн. 00 коп., з яких: за основним платежем - 42 809 грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10 702 грн. 00 коп.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України,

д) з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

За змістом пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

В інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Водночас, згідно до частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (Закон №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість задекларованих у податковій звітності показників податкового кредиту та витрат первинними документами покладається на платників податків.

Вимоги, що пред'являються до оформлення первинних документів містять імперативний характер, Законом встановлені ті реквізити, які обов'язково вказуються при складенні первинного облікового документа та які дозволяють ідентифікувати господарську операцію.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (Положення № 88), первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому, зазначені обставини повинні підтверджуватися первинною документацією, складеною з дотриманням вимог Закону № 996-XIV та Положення № 88.

Щодо господарських відносин між позивачем та ТОВ «АТП 1981».

01 вересня 2013 року між позивачем (замовник) та ТОВ «АТП 1981» (перевізник) було укладено договір перевезення № АТ-01/09/13-1 (том 1 а.с.148-150 ).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що перевізник зобов'язувався доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання особі, а відправник зобов'язувався оплатити перевезення вантажу відповідно до умов договору.

На підтвердження виконання названого договору позивачем надано суду копії:

- актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24 квітня 2015 року № 48, згідно з якими виконавцем було надано транспортні послуги позивачу (том 1 а.с.151);

- рахунків на оплату від 24 квітня 2015 року № 38, згідно з якими позивачем було здійснено оплату за надані ТОВ «АТП 1981» послуги (том 1 а.с.152);

- податкових накладних від 24 квітня 2015 р. № 14 на загальну суму 5 186 грн. 00 коп., з яких ПДВ - 1037 грн. 20 коп. (том 1 а.с.153 );

- товарно-транспортних накладних від 23 квітня 2015 р. № 297900, № 355434 згідно з якими здійснювалося перевезення (том 1 а.с.154-157);

Оплата за надані послуги була здійснена в повному обсязі, що підтверджується копією банківської виписки (том 1 а.с.158).

На дату укладення та виконання договору № АТ-01/09/13-1 у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ «АТП 1981», зокрема, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (том 2 а.с.127-132).

Договір № АТ-01/09/13-1 було укладено на виконання договорів поставки, зокрема, від 17 квітня 2015 року № 140496, 5 березня 2015 року № 5930/к, 9 грудня 2015 року № 09-01-02, 17 грудня 2015 року № 220494 (том 1 а.с.159-160; 171-175; 201-208; 211-214).

На підтвердження виконання названих договорів позивачем також надано суду копії:

- видаткових накладних (а.с.161; 176);

- рахунків на оплату (том 1 а.с.162; 164; 177; 181; 209-210; 219-225);

- актів здачі-приймання робіт (надання послуг) (т. 1 а.с. 163;180);

- податкових накладних (том 1 а.с.165; 182);

- товарно-транспортних накладних (т.1 а.с.166-169; 183-202);

- банківських виписок (том 1 а.с. 170; 178-179; 203-206; 226-232);

- специфікацій (том 1 а.с. 215-218).

Щодо господарських відносин між позивачем та ТОВ «ТКМ І ДМ».

15 липня 2015 року між позивачем (замовник) та ТОВ «ТКМ І ДМ» (перевізник) було укладено договір перевезення № 15/07 (том 1 а.с.233-235).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що перевізник зобов'язувався доставити ввірений йому вантаж до пункту призначення і видати його уповноваженій на одержання особі, а відправник зобов'язувався оплатити перевезення вантажу відповідно до умов договору.

На підтвердження виконання названого договору позивачем надано суду копії:

- актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 15 вересня 2015 р. № 7, згідно з якими виконавцем було надано транспортні послуги позивачу (т. 1 а.с. 236);

- рахунків на оплату від 15 вересня 2015 р. № 47, згідно з якими позивачем було здійснено оплату за надані ТОВ «ТКМ І ДМ» послуги (т. 1 а.с. 237);

- податкових накладних від 15 вересня 2015 р. № 43 на загальну суму 124 605 грн 00 коп., з яких ПДВ - 24 921 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 238);

- товарно-транспортних накладних від 30 липня 2015 року № 539677, 3 серпня 2015 року № 273227, № 273228, № 273229, 4 серпня 2015 року № 273230, № 273231, № 273232, 5 серпня 2015 року № 273233, № 273234, № 273237, № 273240, 6 серпня 2015 року № 273241, № 273242, № 273243, № 273244, 9 вересня 2015 року № 273238, 10 вересня 2015 року № 273245, № 273246, згідно з якими здійснювалося перевезення (том 1 а.с.239-250; том 2 а.с.1-6);

Оплата за надані послуги була здійснена в повному обсязі, що підтверджується копією банківської виписки (том 2 а.с.7-8).

На дату укладення та виконання договору № АТ-01/09/13-1 у розпорядженні позивача були документи на підтвердження державної реєстрації ТОВ «ТКМ І ДМ», зокрема, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (том 2 а.с.122-126).

Крім того, договір № 15/07 було укладено на виконання договорів поставки, зокрема, від 30 липня 2015 року № ОВ-30/07/15-8, (том 2 а.с.9-12).

На підтвердження виконання названих договорів позивачем також надано суду копії: видаткових накладних; рахунків на оплату; актів здачі-приймання робіт (надання послуг); податкових накладних; товарно-транспортних накладних; банківських виписок; специфікацій; складських квитанцій на зерно.

На підставі викладено суд дійшов висновку, що:

- укладення та виконання позивачем договору № 15/07 дійсно мало місце та він був вчинений з метою здійснення господарської діяльності;

- виконання позивачем названого договору призвело до зміни його майнового стану;

- на дату укладення та виконання позивачем договору № 15/07 у позивача не було сумніву стосовно дійсності реєстрації та господарської діяльності названих товариств, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Слід зазначити, що первинні документи, а саме, податкові накладні, акти виконаних робіт, що стали підставою для формування позивачем спірних сум податкових вигод, підписані ОСОБА_4, як директором ТОВ «АТП 1981», який заперечує свою причетність до ведення господарської діяльності зазначеного товариства, в тому числі й первинних документів.

Так, судом встановлено, що у провадженні ГСУ ФР ДФС перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000015 від 26.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 27, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України.

У рамках цього кримінального провадження, 21.06.2016 слідчим слідчої групи ГСУ ФР ДФС було допитано ОСОБА_4, з попередженням про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України, про що оформлено протокол допиту від 21.06.2016, який підписано останнім.

У ході допиту ОСОБА_4 вказав, що у 2011 році на пропозицію ОСОБА_5 погодився стати директором ТОВ «Слобода М», у зв'язку з чим підписав низку документів, зміст яких йому був не відомий.

Після підписання документів ніякої діяльності від імені ТОВ «Слобода М» не здійснював, де знаходиться вказане підприємство йому не відомо, будь-яких документів бухгалтерської і податкової звітності не складав та не підписував.

На уточнюючі запитання слідчого, чи відомо ОСОБА_4, що він є директором ТОВ «АТП 1981» та ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» ОСОБА_4 повідомив, що будь-якого відношення до вказаних підприємств не має. Жодних документів від імені ТОВ «АТП 1981» та ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» не складав та не підписував.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Таращанським районним судом у рамках справи №379/149/17 розглянуто питання про звільнення ОСОБА_4, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за частиною п'ятою ст. 27, частиною першою ст. 205 КК України, від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000009, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.01.2017, з підстав, передбачених п. 1 частини першої ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності.

Вказані обставини не є реабілітуючими.

Ухвалою Таращанського районного суду від 09.02.2017 у справі №379/149/17 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого частиною п'ятою ст. 27, частиною першою ст. 205 КК України, у зв'язку з закінченням строків давності.

Згідно вказаної ухвали у справі №379/149/17 ОСОБА_4 на початку квітня 2014 року, не маючи наміру здійснення статутної господарської діяльності, діючи з корисливих спонукань, погодився на пропозицію ОСОБА_5 (особи - досудове розслідування злочинів вчинених якою здійснюється у кримінальному провадженні №0000015) про перереєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності ТОВ «Слобода М» на своє ім'я за грошову винагороду, усвідомлюючи при цьому, що придбання вказаного товариства здійснюється з метою прикриття незаконної діяльності, передбачаючи, при цьому, можливість спричинення державі матеріальної шкоди в результаті такої незаконної діяльності.

Реалізовуючи злочинний намір, направлений на придбання суб'єкта підприємницької діяльності, ОСОБА_4, надав ОСОБА_5 (особі - досудове розслідування злочинів вчинених якою здійснюється у кримінальному провадженні №0000015), копії власного паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків, який на підставі цих документів виготовив Протокол №1 загальних зборів ТОВ «Слобода М» від 14.04.2014 року, договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Слобода М» від 14.04.2014, довіреність №8 від 28.03.2014, Статут ТОВ «Слобода М», реєстраційну картку про проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Слобода М».

Отже, ОСОБА_4, будучи засновником фіктивного підприємства - ТОВ «Слобода М», в період часу з 17.04.2014 по 14.03.2016, забезпечив прикриття незаконної діяльності невстановлених досудовим розслідуванням осіб щодо здійснення вигаданих прибуткових та видаткових операцій по рахункам підприємства, складання від його імені, як службової особи ТОВ «Слобода М», фіктивних господарських угод та фіктивних первинних документів щодо реалізації товарів, робіт, послуг, складання та видачу документів податкової звітності, штучного формування податкового кредиту з податку на додану вартість іншим підприємствам та завищенню валових витрат таким суб'єктам господарської діяльності в результаті чого до Державного бюджету України не надходило коштів у вигляді сплати вказаних податків.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину за частиною п'ятою ст. 27, частиною першою ст. 205 КК України, щиро кається у вчиненні злочину, надав згоду на закриття кримінального провадження з вищенаведених обставин.

Колегія суддів звертає увагу на вирок Кагарлицького районного суду Київської області у справі №368/410/17, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за частиною п'ятою ст.27, частиною другою ст.205, частиною другою ст.205-1 КК України.

Так, вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6, реалізовуючи злочинний намір, направлений на придбання суб'єктів підприємницької діяльності, надав ОСОБА_5 (особі - досудове розслідування злочинів вчинених якою здійснюється у кримінальному провадженні №0000015), копії власного паспорту громадянина України та картки фізичної особи - платника податків, який на підставі цих документів виготовив протокол № 2 загальних зборів ТОВ «Слобода М» від 14.03.2016, договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Слобода М» від 14.03.2016, наказ № 1 ТОВ «Слобода М» від 14.03.2016, протокол № 4 загальних зборів ТОВ «ТКМ І ДМ» від 14.03.2016, договір купівлі- продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «ТКМ І ДМ» від 14.03.2016 року наказ № 1 ТОВ «ТКМ І ДМ» від 14.03.2016, протокол № 4 загальних зборів ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» від 14.03.2016, договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» від 14.03.2016 року наказ № 1 ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» від 14.03.2016.

В продовження раніше розробленого злочинного плану, 14.03.2016, ОСОБА_6, діючи відповідно до вказівок ОСОБА_5 (особи - досудове розслідування злочинів вчинених якою здійснюється у кримінальному провадженні №0000015), з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що перереєстровані на його прізвище суб'єкти підприємницької діяльності будуть використовуватись невстановленими особами для прикриття незаконної діяльності та бажаючи досягнення цієї мети, прослідував за адресою: Київська область, смт Рокитне, вул. Незалежності, буд. 2 до Рокитнянської районної державної адміністрації. Біля Рокитнянської районної державної адміністрації ОСОБА_6 підписав договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Слобода М» від 14.03.2016, договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «ТКМ І ДМ» від 14.03.2016, договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному капіталі ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» від 14.03.2016, чим засвідчив факт придбання даних товариств.

Перебуваючи біля Рокитнянської міської ради, ОСОБА_6, окрім вищевказаних договорів підписав наступні документи: протокол № 2 загальних зборів ТОВ «Слобода М» від 14.03.2016, наказ № 1 ТОВ «Слобода М» від 14.03.2016, протокол № 4 загальних зборів ТОВ «ТКМ І ДМ» від 14.03.2016, наказ № 1 ТОВ «ТКМ І ДМ» від 14.03.2016, протокол № 4 загальних зборів ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» від 14.03.2016, наказ № 1 ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» від 14.03.2016.

14.03.2016, у невстановлений досудовим розслідуванням час, невстановлені досудовим розслідуванням особи, шляхом подання реєстраційних документів, здійснили перереєстрацію ТОВ «Слобода М» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Таращанського районного управління юстиції Київської області за № 0000583, ТОВ «ТКМ І ДМ» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Кагарлицького районного управління юстиції Київської області за № 0001003, ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Кагарлицького районного управління юстиції Київської області за № 0047109.

Кагарлицький районний суд у справі №368/410/17 дійшов висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у співучасті у формі пособництва невстановленим слідством особам у фіктивному підприємництві, тобто придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності, вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною п'ятою ст.27 та частиною другою ст.205 КК України.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що у даному випадку, підприємства-постачальники - ТОВ «АТП 1981», ТОВ «Кагарлик Агро Артіль» та ТОВ «Слобода М» знаходились поза межами контролю формальних (номінальних) директорів, а від імені контрагентів невідомі особи лише оформляли відповідні документи.

Отже, з наведеного вбачається відсутність реального виконання послуг за договорами, укладеними між позивачем та контрагентами, оскільки відсутні умови, обставини та підстави, з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 14.03.2017 у справі №826/757/13-а статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд в рішенні від 16.01.2018 у справі №2а-7075/12/2670, та зокрема зазначає, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 05.03.2012 (справа № 21-421а11) дійшов висновку, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

У постанові від 03.11.2015 у справі №21-4471а15 Верховний Суд України зазначив, що ознакою дефектності первинних документів (у тому числі й податкових накладних) є пояснення посадових осіб постачальника, відібрані у рамках кримінальних справ, котрі заперечували свою участь у веденні господарської діяльності, укладанні і підписанні первинних документів.

При цьому, Верховний Суд України наголосив, що сам факт того, що на момент розгляду справи стосовно посадових осіб контрагентів не було постановлено вироків, не може спростовувати достовірність їх пояснень щодо характеру укладених угод і фактичного здійснення операцій за цими угодами.

Водночас у постанові Верховного Суду України від 22.03.2016 (справа №21-170а16) міститься висновок, відповідно до якого обставини, засвідчені письмовими поясненнями посадових осіб контрагентів, щодо діяльності очолюваних ними підприємств (зокрема, такі що свідчать про підписання первинних документів невстановленими особами) не можуть залишитися неврахованим судами, оскільки ознаки фіктивного підприємства несумісні з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

У постанові від 12.01.2016 (справа № 21-3706а15) Верховний Суд України зазначив, що господарські операції фіктивних (нелегальних) підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

У відповідності до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена у його листі №742/11/13-11 від 02.06.2011, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. За відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин у справі та правових позицій Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність документального підтвердження господарських операцій та реального виконання ТОВ «АТП 1981», ТОВ «ТКМ І ДМ» послуг відповідно до умов спірних договорів, укладених з приватною сільськогосподарською агрофірмою «Україна».

Аналізуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що наявність у позивача документів, які відповідно до вимог Податкового кодексу України є підставою для віднесення певних сум до податкового кредиту (податкові накладні, рахунки, акти виконаних робіт тощо) сама по собі не є підставою для їх включення до складу податкового кредиту, оскільки господарських правовідносин у дійсності не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року скасувати.

У задоволені адміністративного позову Приватної сількогосподарської агрофірми «Україна» до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2018 року.