Справа № 532/1101/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 532/1101/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Тацій Л.В.

суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.05.2018р., суддя Тесленко Т.В., м. Кобеляки, Полтавська область, повний текст складено 11.05.18 по справі № 532/1101/17

за позовом ОСОБА_1

до Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, призначити пенсію за віком на пільгових умовах, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України від 24.11.2017 № 276 з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносно заяви ОСОБА_1 від 31.10.2017.

зобов'язати комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області підтвердити періоди роботи, передбачені п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме з 21 листопада 1984 року по 13 червня 1984 рік, з 01жовтня 1987 року по 31 жовтня 1987 рік, з 01 січня 1992 року по 01 травня 1996 рік, як такі, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах.

визнати протиправним та скасувати рішення Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 5 від 03.02.2017 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

зобов'язати Кобеляцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подання заяви про призначення пенсії до Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.05.2018р. по справі № 532/1101/17 задоволено позов ОСОБА_1

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що періоди роботи ОСОБА_1: з 21.01.1984 року по 13.06.1984 року; з 01.10.1987 року по 31.10.1987 року; з 01.01.1992 року по 01.05.1996 року не підлягають врахуванню до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію у зв'язку з відсутністю відомостей про оплату праці, що свідчить про неповну зайнятість на зазначених роботах; надання відпустки без збереження заробітної плати; робота на посаді, яка не дає право на пільгове пенсійне забезпечення; відсутність відомостей про види зварювальних робіт.

Сторони та їх представники в судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача змісту судового рішення, що оскаржується, апеляційної скарги, учасників справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 08.09.1982 по 01.07.1992 р. працював помічником машиніста тепловоза, з 02.07.1992 р. по 27.08.1993 р. електрозварником АТЦ по 3 розряду, а з 28.08.1993 по 30.04.1996 р. електрозварником АТЦ по 5 розряду Кобеляцького цукрового заводу.

Наказом голови правління ВАТ «Ліщинівка» (до реорганізації Кобеляцький цукровий завод) від 25.11.1995 р. № 269 «Про результати атестації робочих місць» було підтверджено право на пільги та компенсації, в тому числі пільгове пенсійне забезпечення.

Позивач 03.02.2016 р. звернувся до Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою для її подальшого направлення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України на підтвердження періодів роботи.

Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.02.2016 р. №32 ОСОБА_1 підтверджено періоди роботи, передбаченої п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.09.1982 по 20.01.1984 р, з 14.06.1984 по 30.09.1987 р, з 01.11.1987 по 31.12.1991 р.

Водночас, вказаним рішенням відмовлено у підтвердженні роботи за період з 21.01.1984 по 13.06.1984 р., з 01.10.1987 по 31.10.1987 р., з 01.01.1992 по 17.09.1998 р. у зв'язку з відсутністю відомостей про оплату праці, що свідчить про неповну зайнятість на зазначених роботах; надання відпустки без збереження заробітної плати; робота на посаді, яка не дає право на пільгове пенсійне забезпечення; відсутність відомостей про види зварювальних робіт.

Позивач оскаржив вказане рішення до суду.

Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.11.2016 року по справі № 532/946/16-а (а.с. 70-72), яка набула законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області №32 від 29.02.2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у підтвердженні роботи, передбаченої пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 21.01.1984 по 13.06.1984 р., з 01.10.1987 по 31.10.1987 р, з 01.01.1992 по 01.05.1996 р.

Таким чином, судовим рішенням, яке набуло законної сили, встановлено, що періоди роботи позивача: з 21.01.1984 по 13.06.1984 р, з 01.10.1987 по 31.10.1987 р, з 01.01.1992 по 01.05.1996 р. повинні включатись до стажу роботи, передбаченої пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, судом встановлено, що 27.01.2017 року позивач звернувся до Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах по списку № 2 (а.с. 61).

Рішенням Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 03.02.2017 року за № 5 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 62-64).

Вказане рішення вмотивовано тим, що тим, що Рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.02.2016 р. №32 ОСОБА_1 відмовлено у підтвердженні роботи за період з 21.01.1984 по 13.06.1984 р., з 01.10.1987 по 31.10.1987 р., з 01.01.1992 по 17.09.1998 р. Вказане рішення скасовано постановою суду, але іншого рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалось.

Позивач 31.10.2017 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносно заяви ОСОБА_1.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України від 24.11.2017 № 276 з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відносно заяви ОСОБА_1 від 31.10.2017 відмовлено у підтвердженні роботи передбаченої пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: з 21.01.1984 по 13.06.1984 р, з 01.10.1987 по 31.10.1987 р, з 01.01.1992 по 01.05.1996 р. з тих же підстав, що і відмолено попереднім рішенням, яке скасовано судом.

Не погоджуючись із вказаними діями та рішеннями, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, позивач надав документи на підтвердження у нього стажу, який враховується при призначенні пільгової пенсії, вказані документи є достатніми для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку відповідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подання заяви про призначення пенсії до Кобеляцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць (після 21.08.1992) після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи заявника апеляційної скарги про те, що робота, на якій позивач працював у спірний період, не дає права на призначення пенсії відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», дублюють позицію Пенсійного органу, викладену у запереченнях на позов.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього, а саме: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого Наказом Мінпраці № 383 від 18.11.2005 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 р. за № 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 р.

На період роботи позивача з 21.01.1984 по р. по 10.03.1994 р. застосовується Список № 2, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р., відповідно з яким у розділі ХХХ передбачена професія помічника машиніста: тепловозів, дизель поїздів, а в розділі ХХХІІ передбачена професія електрозварник.

При цьому, наявність атестації робочих місць за умовами праці не вимагалась, оскільки Порядок її проведення в Україні введено в дію з 1992 року згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442.

На період роботи позивача з 1003.1994 по 01.05.1996 р. застосовується Список N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення", відповідно з яким у розділі 906 передбачена професія електрозварювальника ручного зварювання.

Робота позивача на посаді електрозварник саме ручного зварювання підтверджується довідкою ВП «Кобеляцький цукровий завод ТОВ «Агрофірма «Добробут (яке є правонаступником Кобеляцького цукрового заводу), згідно якої на Кобеляцькому цукровому заводі шовне, контактне та точково-стикове зварювання не застосовувалося.

Законодавцем покладено на керівників підприємств обов'язок проведення атестації робочих місць, а тому будь - які недоліки її проведення не можуть позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року обов'язковою умовою для виникнення права на пільгову пенсію є також атестація робочих місць.

Згідно з п. 2, п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Атестація проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р.

Таким чином, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації. (п. 4.1, п. 4.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005р. №383).

Пункт 4.4 вказаного Порядку визначає, якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992 року, 5-річний період на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.

Атестація робочого місця позивача була проведена 25.11.1995 р.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 21.01.1984 по 01.05.1996 працював на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 та його робоче місце у встановлений законодавством період було атестоване.

Зазначені обставини підтверджено судовим рішенням, яке набуло законної сили.

Отже, безпідставним є твердження заявника апеляційної скарги, що надані позивачем документи не достатні для того, щоб підтвердити його пільговий стаж за спірний період, оскільки, наявні у справі документи у повній мірі підтверджують факт роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності у позивача спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідачі діяли не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України, у зв'язку з чим, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11.05.2018р. по справі № 532/1101/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Тацій
Судді З.Г. Подобайло А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 26.07.2018.