Справа № 804/564/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2018 року Справа № 804/564/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіВрони О. В.,
за участі: секретаря судового засідання Максименко Е.М.,
представника позивача представників відповідача Монастирьова В.В., Малютіної В.Е., Лободи Е.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, -
Публічне акціонерне товариство "Дніпроважмаш" (далі по тексту - позивач, ПАТ "Дніпроважмаш") звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Офіс великих платників податків ДФС), в якому просить:
В обґрунтування позову зазначено, що товариством у повній мірі дотримані умови, передбачені пунктом 9-5 розділу VІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», при яких платник має право на застосування єдиного внеску з понижуючим коефіцієнтом. Таким чином, ПАТ "Дніпроважмаш" було реалізовано передбачене законом право на зменшення навантаження на фонд оплата праці шляхом застосування понижуючого коефіцієнту до розміру належного до слати єдиного внеску.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позову. Також, представником відповідача надано відзив на позов, в якому зазначено, що перевіркою звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації") застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (таблиця 1 додаток 4), за листопад 2015 року, встановлено що ПАТ "Дніпроважмаш" в даному звіті самостійно проведено коригування у рядку 7 таблиці 1 додатку 4, а саме зменшено суму єдиного внеску у зв'язку з виправленням помилки, допущеної в попередніх звітних періодах на суму 1925894,33 грн. Згідно пояснень підприємства, наданих листом від 03.03.2017 №65-39, зменшення проведено внаслідок застосування понижуючого коефіцієнту за вересень, жовтень 2015 року, яке помилково не відображено у звітах за відповідні періоди. Оскільки обчислення коефіцієнта здійснюється платником самостійно щомісяця на підставі бухгалтерських та інших документів із зазначенням обов'язкових реквізитів, зокрема щодо коефіцієнта, та відповідальними за правильність і достовірність заповнення звіту є страхувальник, яким не було заповнено у звітному місяці обов'язкових реквізитів, зокрема щодо коефіцієнта, перерахунок єдиного внеску за минулий період з метою застосування понижуючого коефіцієнта не здійснюється.
Позивачем надано відповідь на відзив у якому зазначено, що відповідач не заперечує наявності у ПАТ "Дніпроважмаш" підстав для застосування понижуючого коефіцієнту, але намагається позбавити його законного права штучним чином. Між тим, відповідні зміни були внесені Законом України «Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» №219-VIII від 02 березня 2015 року. Оскільки законодавець передбачив відповідні пільги протягом встановленого періоду задля зменшення навантаження на фонд оплати праці, та не встановив застережень щодо виправлення помилок, дії ПАТ "Дніпроважмаш" відповідають меті законодавця і не можуть розцінюватись як правопорушення.
Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Дніпроважмаш" зареєстроване в якості юридичної особи, включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом - 00168076, знаходиться на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби.
З 10 жовтня 2017 року по 12 жовтня 2017 року головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств машинобудування та інших галузей Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС Лободою Е.С. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Публічного акціонерного товариства Дніпроважмаш" з питання правомірності зменшення суми єдиного внеску, у зв'язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад 2015 року.
На підставі вказаного акту перевірки Офісом великих платників податків ДФС винесені:
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач оскаржив їх до ДФС України.
Вказані обставини зумовили звернення ПАТ "Дніпроважмаш" до суду з даним позовом.
Відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску, унормовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами, а також підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.
Платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1); подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (пункт 4 частини 2 статті 6 цього ж Закону).
Частиною 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, а частиною 8 цієї статті що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
З 13 березня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 № 219-VIII.
Цим Законом доповнено розділ VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» пунктом 9-5, яким з метою зменшення навантаження на фонд оплати праці передбачено можливість застосування понижуючого коефіцієнту при обчисленні розміру єдиного внеску.
Так, пунктом 9-5 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що по 31 грудня 2015 року при нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам та/або при нарахуванні винагороди за цивільно-правовими договорами, допомоги по тимчасовій непрацездатності та допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами розмір єдиного внеску, встановлений частиною п'ятою та абзацом другим частини шостої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для платників єдиного внеску, визначених в абзацах другому, третьому, четвертому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, застосовується з понижуючим коефіцієнтом (далі - коефіцієнт), якщо платником виконуються одночасно такі умови:
а) база нарахування єдиного внеску в розрахунку на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - БН(зо) збільшилась на 20 і більше відсотків порівняно з середньомісячною базою нарахування єдиного внеску платника за 2014 рік в розрахунку на одну застраховану особу (далі - СмБН(зо)2014);
б) після застосування коефіцієнта середній платіж на одну застраховану особу в звітному місяці (далі - СП(зо)м) складе не менше ніж середньомісячний платіж на одну застраховану особу платника за 2014 рік (далі - СмП(зо)2014);
в) кількість застрахованих осіб у звітному місяці, яким нараховані виплати, не перевищує 200 відсотків середньомісячної кількості застрахованих осіб платника за 2014 рік (далі - СмК(зо)2014). Ця умова не застосовується до платників єдиного внеску, визначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.
Зазначеною нормою також визначено формулу розрахунку понижуючого коефіцієнту, його розмір та обов'язок платника зазначити про його застосування у звіті.
Таким чином, якщо платником єдиного внеску одночасно дотримано всі вищеперелічені умови (окрім платників, до яких не застосовується третя умова), такий платник має право застосовувати понижуючий коефіцієнт до ставок єдиного внеску.
Суд зауважує, що будь-яких інших умов для застосування понижуючого коефіцієнту законодавством не передбачено.
Доданими до матеріалів справи звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вересень, жовтень 2015 року позивач підтвердив дотримання ним трьох умов для застосування понижуючого коефіцієнту.
У зв'язку із допущенням технічної помилки у звітах за вересень, жовтень 2015 року та при розрахунку суми єдиного внеску було зазначено суму єдиного внеску за вересень 2015 року в розмірі - 5 003 282, 63 грн., за жовтень 2015 року - 4 557 354,26 грн., без врахування понижуючих коефіцієнтів.
Отже, ПАТ "Дніпроважмаш" було помилково завищено суму єдиного внеску у зв'язку з не врахуванням понижуючих коефіцієнтів, тобто належна сума єдиного внеску, яка підлягала сплаті, складала у вересні 2015 року - 3 860 177,41 грн., у жовтні 2015 року - 3 774 565,11 грн., сплата якої була здійснена вчасно і в повному обсязі, що відображено в інтегрованій картці платника.
У листопаді 2015 року (тобто протягом дії пільгового періоду) ПАТ "Дніпроважмаш" подало звітність з виправленням зазначеної помилки.
Отже, матеріали справи свідчать про те, що в спірний період позивачем подано до контролюючого органу звітність про нарахування єдиного внеску. Звіти за вересень та жовтень 2015 року подані без застосування понижуючого коефіцієнта. У той же час, в звіті за листопад 2015 року позивачем відкориговано показники єдиного внеску, що підлягає сплаті, шляхом його зменшення на суму з урахуванням застосування понижуючого коефіцієнту за вересень та жовтень 2015 року, у зв'язку із тим, що в попередніх звітах, про застосування понижуючого коефіцієнта помилково не вказано.
Таким чином, позивачем було реалізовано передбачене законом право на зменшення навантаження на фонд оплати праці шляхом застосування понижуючого коефіцієнту до розміру належного до слати єдиного внеску.
Разом із тим, під час проведення перевірки позивача, контролюючим органом не визнано право ПАТ "Дніпроважмаш" на застосування у спірних звітних періодах понижуючого коефіцієнту ставки єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з огляду на те, що перерахунок єдиного внеску за минулий період з метою застосування понижуючого коефіцієнта не здійснюється. Тобто, відповідачем не визнано права позивача на застосування передбаченого пунктом 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» понижуючого коефіцієнту до обчисленого розміру єдиного внеску шляхом виправлення у звіті про нарахування єдиного внеску помилок, які проявились у незастосуванні понижуючого коефіцієнту, у попередніх звітних періодах.
З таким висновком контролюючого органу суд не погоджується з огляду на наступне.
Суд зазначає, що право на виправлення виявлених помилок у попередній звітності, передбачене розділом V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, та рядками 6 та 7 таблиці 1 звіту про нарахування єдиного внеску. При цьому, жодною нормою законодавства не встановлено заборони застосування понижуючого коефіцієнту за минулі періоди, у разі його помилкового незастосування в таких періодах, шляхом виправлення помилки при поданні наступної звітності.
Позбавлення платника, який відповідає усім передбаченим законом умовам, права на застування понижуючого коефіцієнту, становило б надмірне втручання в його інтереси і не відповідало б необхідності дотримання справедливого балансу між передбаченим законом правом та державними інтересами в частині адміністрування єдиного внеску
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.01.2018 року у справі № 810/2108/16, в силу приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Таким чином, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 квітня 2018 року.

Суддя О.В. Врона