Справа № 826/5795/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5795/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України в якому просить суд:

визнати протиправним дії Головного управління ДФС у м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування 09.03.2017 року пені у сумі 22421.91 грн. в інтегрованій картці платника податків ТОВ «Сталекс ГІрофі» (код СДРПОУ 38316724) по податку на додану вартість;

зобов'язати Офіс великих платників податків ДФС внести зміни до інтегрованої картки платників податків ТОВ «Сталекс Профі» (код СДРПОУ 38316724), шляхом виключення з неї суми пені у розмірі 22421,91 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції про задоволення позову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Сталекс Профі» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2015 року по 30.09.2016 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.09.2016 року.

За результатом перевірки контролюючим органом складено акт № 18/26-15-14-01 - 02/38316724 від 23.01.2017 року.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року, яким нараховано суму податкового зобов'язання з

податку на додану вартість за основним платежем 72093,00 грн. за штрафними санкціями 36047,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №825 від 01.03.2017 року ТОВ «Сталекс Профі» сплачено податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року у розмірі 108140,00грн.

Офісом великих платників податків ДФС 15.03.2017 року винесено податкову вимогу №20-18, якою нараховано пеню в розмірі 20309,71 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу.

Позивач звернувся Листом від 23.03.2017 року з запитом про надання інформації про податковий борг.

Листом Офіс великих платників податків ДФС від 04.04.2017 року №19084/10/28-10-07- 02-13 повідомив ТОВ «Сталекс Профі», що згідно даних інформаційної системи ДФС в інтегрованій картці платника податків по ПДВ за період з 01.02.2017 року по 23.03.2017 року відображено нарахування податкових зобов'язань з ПДВ: згідно податкового повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року: основний платіж - 72093,00 грн., штрафні санкції -36047,00 грн.; пені 22421,91 грн. (акт№18/26-15-14-01 -02 від 23.01.2017 року).

Позивач не погоджуючись з діями відповідачів звернувся за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено правомірність вчинення своїх дій.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Приписами п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу. При нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами нарахування пені розпочинається від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Як встановлено колегією суддів податковий борг утворився саме внаслідок нарахування пені за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 21.02.2017 року.

20 березня 2017 року позивач отримав з Офісу великих платників податків ДФС податкову вимогу від 15.03.2017 року № 20-18, в якій зазначено, що станом на 14.03.2017 року сума податкового боргу позивача за узгодженими податковими зобов'язаннями з ПДВ складає 20 309 грн. 71коп. та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.03.2017 року № 14876/10/28-10-17-01 -23.

Позивач сплатив до державного бюджету суму ПДВ у розмірі 20809,71 грн. до з'ясування обставин виникнення цього податкового боргу.

23 березня 2017 року позивачем було подано до Офісу великих платників податків ДФС запит щодо необхідності повідомлення про нараховані та сплачені суми податку на додану вартість, що враховуються в інтегрованій картці платника ТОВ «Сталекс Профі» за період з 01.02.2017 року по 23.03.2017 року.

Листом Офісу великих платників податків ДФС від 04.04.2017 року № 19084/10/28-10- 07-02-13 позивачу було повідомлено, що:

«Згідно даних Інформаційної системи органу ДФС в інтегрованій картці платника податків ТОВ «Сталекс Профі» (код СДРПОУ 38316724) по ПДВ за період з 01.02.2017 року по 23.03.2017 року відображено нарахування податкових зобов'язань з ПДВ:

09.03.2017 року, згідно ППР № від 21.02.2017 року:

основного платежу - 72 093,00грн.;

штрафних санкцій - 36 047,00грн.;

пені-22 421,91 грн. (акт №18/26-15-14-01-02 від 23.01.2017 року)».

Основний платіж та штрафні санкції за вказаним ППР були сплачені 01.03.2017 року, а пеня позивачу не нараховувалась ані актом перевірки №18/26- 5-14-01-02 від 23.01.2017 року, ані податковим повідомленням-рішенням форми «Р» № від 21.02.2017 року.

Як вбачається з платіжного доручення №825 від 01.03.2017 року ТОВ «Сталекс Профі» в межах строків визначених податковим законодавством сплачено податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 року у розмірі 108140 грн.

Доказів того на підставі чого позивачу нараховано пеню до суду не надано, з огляду на викладене позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Офісу великих платників податків ДФС щодо нарахування пені у сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, щодо виходу за межі позовних вимог для відновлення порушених прав позивача та скасувати податкову вимогу від 15.03.2017 року №20-18, якою нараховано пеню в розмірі 20309,71 грн.

Європейський суд з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року) вказав, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд застосовує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 01.07.2003 року по справі «Суомінен проти Фінляндії», відповідно до яких, саме орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

У позивача відсутній податковий борг, а податковий орган не припинив нараховувати пеню на неіснуючий податковий борг, що в свою чергу спричинило появу нового податкового боргу та відповідної пені, чим порушено права та інтереси позивача та для уникнення в майбутньому вчинення протиправних дій в даному випадку суд наділений право зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на те, що відповідачами не доведено правомірність вчинення своїх дій, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині щодо зобов'язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України зняти з нарахування в інтегрованій картці платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сталекс Профі» () пеню у розмірі 22 421,91 грн. підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд. -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 26.07.2018 року.