Справа № 816/1847/18
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2018 року м. ПолтаваСправа №816/1847/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пилипенко А.В.

та представників сторін:

від позивача - Лореш Д.М.,

від відповідача - Болюбаш А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Торгово-ринковий комплекс "Градизький" до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_3, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Жилремсервіс" про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Приватне підприємство "Торгово-ринковий комплекс "Градизький" (надалі - позивач, ПП "ТРК "Градизький") звернулось до суду з позовом до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області (надалі також відповідач), треті особи без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_3, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Жилремсервіс", у якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області від 25.07.2017 №50 "Про визначення місць для індивідуальної торгівлі на території смт Градизьк", від 22.12.2017 №22 "Про скасування рішень сесії", №23 "Про скасування рішень сесії".

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невідповідність спірних рішень вимогам чинного законодавства, а саме: статей 13, 19 Конституції України, статей 6, 18, 19, 23, 41, 43 Господарського кодексу України, статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". За твердженням позивача, селищна рада може скасувати своє рішення з певного питання виключно у випадку, якщо таке право прямо передбачене в законі або в Конституції, а спірні рішення таким вимогам не відповідають.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 163-168/. При цьому посилався на правомірність та обґрунтованість спірних рішень. Зауважив, що оскарженими рішеннями урегульовано питання визначення місць для ведення торгівлі та особи, відповідальної за приймання плати за послуги ринку у смт Градизьк. При цьому, позивачу земельна ділянка, на якій розташовано місця для здійснення торгівлі, в оренду не надавалась, у зв'язку з чим відсутнє порушення прав ПП "ТРК "Градизький" у спірних відносинах.

3. Заяви учасників справи по суті спору.

04.07.2018 позивачем надано відповідь на відзив /а.с. 177-179/, у якій зазначено, що аналогічні за змістом рішення селищної ради були предметом судового оскарження у справі №524/246/17, за результатами розгляду якої оспорювані рішення визнані протиправними та скасовані. Стверджував про те, що спірними рішеннями порушено право позивача на ведення господарської діяльності, не забороненої законом.

Заперечення на відповідь до суду не надходили.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 надав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги ПП "ТРК "Градизький" підтримує та просить їх задовольнити /а.с. 182/. Справу просив розглядати без його участі.

Комунальне підприємство "Жилремсервіс" письмових пояснень щодо позову та відзиву до суду не надало, явку уповноваженого представника в судове засідання третя особа не забезпечила, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог.

4. Процесуальні дії у справі.

Полтавський окружний адміністративний суд ухвалою від 31.05.2018 відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви ПП "ТРК "Градизький" про забезпечення позову /а.с. 74-76/.

Протокольною ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати) від 21.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Рішенням чотирнадцятої позачергової сесії п'ятого скликання Градизької селищної ради від 23.05.2007 "Про визначення місць для індивідуальної торгівлі на території селища Градизьк" визначено місця для організації торгівлі на території селища Градизьк Глобинського району Полтавської області: територія із земель запасу Градизької селищної ради, яка рахується під вулицями, майданами та площадками по вул. Київській, 43/54, торгівельні майданчики для індивідуальної торгівлі: №1 в районі перехрестя вул. Київської та Шевченка (біля будівлі Аптеки №105), №2 - по вул. Київській (попереду будівлі ресторану Дніпро), №3 - по вул. Київській (в районі станції техобслуговування) /а.с. 41/.

Рішенням двадцять четвертої позачергової сесії п'ятого скликання Градизької селищної ради від 19.06.2008 №31 "Про визначення уповноваженого на стягнення ринкового збору та плати за послуги ринку господарюючого суб'єкта" ФОП ОСОБА_3 доручено здійснювати, починаючи з 01.07.2008, стягнення з осіб, які торгують на території продовольчого ринку та у визначених рішенням Градизької селищної ради від 23.05.2007 №28 місцях для організованої торгівлі, ринкового збору та плати послуг ринку /а.с. 40/.

29.04.2010 Градизькою селищною радою розглянуто клопотання ПП "ТРК "Градизький" (погоджене з ФОП ОСОБА_3 ) щодо надання згоди на передачу права організації ринкової торгівлі, у тому числі стягнення ринкового збору та плати послуг ринку, на орендованій ФОП ОСОБА_3 земельній ділянці по вул. Київській 43/54 та у визначених селищною радою місцях для організованої торгівлі в смт. Градизьк.

Рішенням Градизької селищної ради від 29.04.2010 № 5 "Про погодження на зміну господарюючого суб'єкта, який займатиметься організацією ринкової торгівлі на земельній ділянці по вул. Київській 43/54 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьку" погоджено передачу права організації ринкової торгівлі на земельній ділянці по вул. Київській 43/54 і у визначених раніше прийнятими рішеннями селищної ради та її виконавчого комітету місцях для організованої торгівлі в смт Градизьк від ФОП ОСОБА_3 до ПП "ТРК "Градизький". Уповноважено ПП "ТРК "Градизький" на стягнення ринкового збору та дозволено йому стягувати плату за послуги ринку на земельній ділянці по вул. Київській 43/54 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьк /а.с. 42/.

Рішенням Градизької селищної ради від 14.04.2011 №6 внесено зміни до рішення селищної ради від 29.04.2010 № 5 (приведено його у відповідність до вимог Податкового кодексу України), згідно з якими дозволено ПП "ТРК "Градизький" надавати послуги ринку та стягувати за це плату на земельній ділянці по вул. Київській 43/54 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьк /а.с. 43/.

25.08.2017 двадцять другою позачерговою сесією сьомого скликання Градизької селищної ради ухвалено рішення №50 "Про визначення місць для індивідуальної торгівлі на території смт Градизьк", яким визначені місця для організації торгівлі на території смт Градизьк: №1 в районі перехрестя вул. Київської та Шевченка (біля будівлі Аптеки №105), №2 по вул. Київській (попереду будівлі ресторану Дніпро), а стягнення плати за послуги ринку в місцях для організації торгівлі доручено КП "Жилремсервіс" /а.с. 13/.

22.12.2017 двадцять п'ятою сесією сьомого скликання Градизької селищної ради ухвалено рішення:

№22 "Про скасування рішень сесії", яким визнано таким, що втрачає чинність з 01.01.2018 рішення чотирнадцятої позачергової сесії Градизької селищної ради від 23.05.2007 року №28 "Про визначення місця для індивідуальної торгівлі на території селища Градизьк" /а.с. 11/;

№23 "Про скасування рішень сесії", яким визнано такими, що втрачають чинність з 01.01.2018 рішення двадцять четвертої позачергової сесії п'ятого скликання Градизької селищної ради від 19.06.2008 №31 "Про визначення уповноваженого на стягнення ринкового збору та плати за послуги ринку господарюючого суб'єкта" та від 29.04.2010 № 5 "Про погодження на зміну господарюючого суб'єкта, який займатиметься організацією ринкової торгівлі на земельній ділянці по вул. Київській 43/54 та в місцях для організованої торгівлі в смт Градизьк" /а.с. 40/.

Не погодившись з рішеннями селищної ради від 25.08.2017 №50, від 22.12.2017 №№22, 23, позивач оскаржив їх до суду.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

/у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин/.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 140 Основного Закону, місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами /частина перша статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"/.

За змістом пунктів 34, 44 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках.

У відповідності до підпункту 8 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: організація місцевих ринків, ярмарків, сприяння розвитку всіх форм торгівлі.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку /частина десята статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"/.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Частиною восьмою цієї статті визначено, що право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

За змістом розділу І Методичних рекомендацій щодо базових моделей ринків з продажу продовольчих та непродовольчих товарів, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 28.07.2004 №281, ринок - суб'єкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований в установленому порядку, функціональними обов'язками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі-продажу товарів за цінами, що складаються залежно від попиту і пропозицій.

ОЦІНКА СУДОМ ДОВОДІВ СТОРІН.

Доводи позивача, наведені ним в обґрунтування даного позову, зводяться до того, що спірними рішеннями порушені права ПП "ТРК "Градизький" на ведення законної господарської діяльності.

Суд враховує, що рішення від 25.08.2017 №50 в частині визначення місць для індивідуальної торгівлі на території селища Градизьк Глобинського району Полтавської області та особи, відповідальної за отримання плати за послуги ринку спрямоване на реалізацію відповідачем власних (самоврядних) повноважень, визначених пунктом 44 частини першої статті 26, підпунктом 8 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" щодо упорядкування благоустрою територій та організації ринків на відповідній території.

При цьому саме по собі визначення конкретних місць для організації торгівлі жодним чином не порушує прав позивача, оскільки останній не є особою, відповідальною за організацію місць для ведення торгівлі.

Так, рішеннями селищної ради від 29.04.2010 №5, від 14.11.2011 №6 ПП "ТРК "Градизький" дозволено виключно стягувати плату за послуги ринку. При цьому відповідним рішенням не передбачено створення комунального ринку, відведення для його функціонування відповідних земельних ділянок та передачі їх у власність чи оренду позивачу, а також наділення позивача повноваженнями з адміністрації такого ринку.

Необхідність ухвалення відповідних рішень відповідач пов'язує з потребою упорядкування торгівлі на території смт Градизьк та акумулювання коштів, які надходять у вигляді плати за послуги ринку.

Однак, ПП "ТРК "Градизький" відповідні кошти використовуються у власних цілях. Такі дії позивач обґрунтовує тим, що рішеннями від 29.04.2010 №5, від 14.11.2011 №6 ПП "ТРК "Градизький" надано право стягувати плату за послуги ринку. Водночас цими рішеннями не визначено обов'язків підприємства, а також необхідність спрямування отриманих коштів до бюджету.

З урахуванням наведених вище приписів статей 10, 26, 30, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд дійшов висновку, що відповідач, як орган місцевого самоврядування, повноважний визначати в інтересах територіальної громади конкретні місця для проведення торгівлі та особу, відповідальну за отримання плати за послуги ринку. Реалізуючи такі функції орган місцевого самоврядування виконує власні дискреційні (самоврядні) повноваження, що прямо передбачені пунктом 44 частини першої статті 26, підпунктом 8 пункту "а" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Зважаючи на те, що у позивача відсутні будь-які оформлені та зареєстровані у визначеному законом порядку права щодо користування, володіння та/або розпорядження земельними ділянками чи об'єктами нерухомості на місцях, відведених для організації торгівлі, суд дійшов висновку про те, що ухваливши спірні рішення відповідач жодним чином не порушив права ПП "ТРК "Градизький".

За таких обставин, доводи позивача про втручання у його господарську діяльність у наведеній частині суд визнає безпідставними.

Щодо посилань позивача на те, що рішеннями Градизької селищної ради від 29.04.2010 №5, від 14.11.2011 №6 не визначено строк їх дії, а тому презюмується, що ПП "ТРК "Градизький" дозвіл на стягнення плати за послуги ринку надано безстроково, суд зауважує, що будь-яке рішення органу місцевого самоврядування є чинним упродовж періоду існування конкретних суспільних відносин, яких дане рішення стосується. При зміні правового регулювання таких відносин, відповідне рішення втрачає свою чинність.

З приводу посилань позивача на приписи частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд звертає увагу на те, що в силу положень даної норми визнаються незаконними в судовому порядку акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Натомість, у спірних відносинах втрата чинності окремими рішеннями селищної ради зумовлена ухваленням відповідачем рішень про визначення місць для проведення торгівлі на ринках та особи, відповідальної за одержання плати за послуги ринку, що відповідає змісту та формі реалізації органом місцевого самоврядування власних (самоврядних) повноважень.

Стосовно посилань позивача на судові рішення в адміністративній справі №524/246/17 суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас згадані судові рішення не містять посилань на встановлені преюдиційні обставини, що мають бути враховані судом під час розгляду даної справи.

До того ж, як визначено частиною сьомою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість спірних рішень.

Разом з цим, як визначено частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, позивач не надав суду належних та достатніх доказів, що свідчили б про порушення його прав і законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що ухвалюючи спірні рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Спірні рішення спрямовані на унормування власних (самоврядних) повноважень відповідача в частині організації благоустрою населеного пункту, визначення правил торгівлі на ринках, а також створення належних умов для використання комунальної власності територіальної громади з метою, що не шкодить інтересам цієї громади.

Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПП "ТРК "Градизький".

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Торгово-ринковий комплекс "Градизький" до Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: на стороні позивача - фізична особа - підприємець ОСОБА_3, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Жилремсервіс" про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30 липня 2018 року.

Суддя О.О. Кукоба