Справа № 826/287/18
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/287/18 Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб: Ландесбанк Баден-Вьюртемберг (Landesbank Baden-Wurttemberg), АКА Аусфюркредіт (AKA Ausfuhrkreditgesellschaft m.b.H.) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Ландесбанк Баден-Вюртемберг (Landesbank Baden-Wurttemberg) (далі - третя особа 1), АКА Аусфюркредіт (AKA Ausfuhrkreditgesellschaft m.b.H.) (далі - третя особа 2), про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 55292737 від 07 грудня 2017 року винесену головним державним виконавцем департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ТОВ «Європа-Транс ЛТД», звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та здійсненими порушеннями процесуального права. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції застосовано при вирішення спірних правовідносин нормативно-правовий акт, а саме - Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, ігноруючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», який не передбачає можливості відкриття виконавчого провадження Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у випадку, якщо сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. В свою чергу ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає територіальну підвідомчість та не передбачає будь який інший спосіб підвідомчості.

Станом на 24 липня 2018 року відповідачем та третіми особами не надано до суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється учасниками справи, що до Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Ландесбанк Баден-Вьюртемберг (Landesbank Baden-Wurttemberg) та АКА Аусфюркредіт (AKA Ausfuhrkreditgesellschaft m.b.H.) подали оригінал виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. за реєстровим № 581 від 04 серпня 2017 року, що був вчинений на Договорі застави рухомого майна від 16 січня 2015 року, укладеного між позивачем та третіми особами, відповідно до якого позивач передав на користь останніх заставне майно (транспортні засоби) з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 60309713 від 11 липня 2014 року, укладеним між третіми особами та Укрлендфармінг ПЛС.

07 грудня 2017 року Головним державним виконавцем Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Руденком В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 55292737 на підставі вищевказаного виконавчого напису.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов виконавчий документ, який відповідає вимогам ст. ст. 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, зазначив, що підстави для повернення даного документу стягувачу відсутні, з огляду на наявність повноважень відповідача відкривати виконавче провадження за виконавчим документом, якщо сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У ч. 5 ст. 26 Закону передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч. 1 - 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

При цьому, ч. 4 ст. 4 Закону, передбачає, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З досліджених судовою колегією матеріалів справи вбачається, що на виконання до Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України Ландесбанк Баден-Вьюртемберг (Landesbank Baden-Wurttemberg) та АКА Аусфюркредіт (AKA Ausfuhrkreditgesellschaft m.b.H.) подали оригінал виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. за реєстровим № 581 від 04 серпня 2017 року, у якому зазначено, що боржником: ТОВ «Європа-Транс ЛТД», код - 32605152, адреса: м. Київ, пр.-кт. Перемоги, 121 В.

Відповідно, на виконання до державного виконавця надійшов виконавчий напис нотаріуса, у якому зазначено адресу боржника м. Київ, що відповідає територіальній підвідомчості відповідача з урахуванням вимог Закону України «Про виконавчий збір» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Будь яких відомостей стосовно того, що у період вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. виконавчого напису за реєстровим № 581 від 04 серпня 2017 року зареєстрованим місцезнаходженням позивача була інша адреса, ніж та, яка зазначена у написі матеріали справи не містять. Доказів скасування в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса, або відомостей стосовно того, що останнім внесено до виконавчого напису відомості про місцезнаходження боржника, які не відповідають дійсності матеріали справи не містять.

Будь яких пояснень з приводу того, чи змінювалось місцезнаходження боржника та чи вносились стосовно цього відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців представником позивача не надано.

Також під час засідання суду апеляційної інстанції представник позивача не зміг пояснити у зв'язку з якими змінами про юридичну особу Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація вносила відомості до ЄДРПОУ 11 квітня 2016 року про що зазначено в витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24 травня 2017 року.

З наданих суду апеляційної інстанції усних пояснень представника позивача вбачається, що у зв'язку з тим, що дирекція товариства на час внесення відповідних даних про юридичну особу знаходилась за адресою: м. Київ, пр.-кт. Перемоги, 121 В, зміни до реєстраційних відомостей про ТОВ «Європа-Транс ЛТД», що не пов'язані із змінами в установчих документах могли здійснюватись Святошинською районною в м. Києві державною адміністрацією.

В свою чергу посилання позивача на місце реєстрацію рухомого майна боржника ВРЕД м. Івано-Франківськ, як на підставу для відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням майна боржника, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки реєстрація рухомого майна боржника не свідчить про його фактичне місцезнаходження за вказаною в поясненнях позивача адресою. Крім того, будь яких доказів підтверджуючих зазначені позивачем пояснення, останнім до суду не надано.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувачами вказано, що остання відома адреса розміщення майна, що підлягає стягненню: вул. Перемоги, м. Київ, 03170. Що не спростовано позивачем.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята державним виконавцем у відповідності до вимог ч. 1, п. 10 ч. 4 ст. 4, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, оскільки з матеріалів справи встановлено, що сума зобов'язання за виконавчим написом становить 8 787 348 031, 84 грн., відповідно до вимог п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, саме відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчий даний напис нотаріуса.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем повною мірою доведено правомірність прийнятої ним постанови про відкриття виконавчого провадження, що доводами апелянта не спротсоввано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

У зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа-Транс ЛТД» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2018 року.