Справа № 404/7618/17(2-а/404/152/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2018 року справа № 404/7618/17(2-а/404/152/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , розглянувши у порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року (головуючий суддя у 1 інстанції - Іванова Н.Ю., рішення ухвалено в м. Кропивницькому у залі судового засідання Кіровського районного суду м. Кіровограда 02 квітня 2018 року, повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2018 року) у справі №404/7618/17 (2-а/404/152/18) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач), в якому просив, визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років та виплату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80% від суми заробітку, за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 657 від 30.08.2017 року; зобов'язати відповідача прийняти рішення та здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 80% від суми заробітку за відповідною посадою без обмеження граничного розміру пенсії, з подальшою виплатою пенсії у розмірі, встановленому після її перерахунку з 06.09.2017 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України №657 від 30.08.2017 року, на підставі довідки про заробітну плату №18-373 вих.17 від 27.11.2017 року, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії за вислугу років з 06.09.2017 року, сплачуючи її надалі довічно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що раніше призначена йому пенсія підлягає перерахунку в зв'язку із зміною заробітної плати працівникам органів прокуратури, в зв'язку з чим вважає відмову відповідача у такому перерахунку протиправною.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що на час звернення із заявою про перерахунок пенсії та до теперішнього часу Кабінетом Міністрів України не визначений порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури. При цьому, зазначає, що неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акту, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії. Відсутність конкретного механізму реалізації закону не може бути для посадових осіб підставою для відмови в його виконанні. Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, висновки судів вищого рівня, розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, вважає, що зміст та обсяг досягнутих ним соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Отже, особи, які отримують пенсію за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» мають право на її перерахунок органами Пенсійного фонду України на підставі поданих такими пенсіонерами документів, зокрема довідок щодо розміру посадового окладу за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час здійснення перерахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач отримує пенсію, яка призначена на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 1991 року зі змінами та доповненнями. Норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 1991 року не діють за винятком частини 3, 4, 6 та 11. Жодна з наведених частин ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 1991 року, які діють після набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697 з 16.07.2015 року, не регулює питання проведення перерахунку пенсії прокурорам, а тому, посилання позивача на норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789 від 1991 року, які не діють з 16.07.2015 року є недопустимим. Управління не має законних підстав для проведення перерахунку пенсії починаючи з 06.09.2017 року. Вважає, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду України є недоцільним, оскільки управління забезпечує своєчасну виплату призначеної пенсії. В зв'язку з чим, звуження прав позивача не відбувалося. Також зазначає, що Верховним Судом 14 лютого 2018 року по справі №К/9901/16758/18 (635/903/17) зроблено висновок, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789, які регулювали порядок перерахунку пенсії, втратили чинність. Кабінетом Міністрів України нормативно-правовий акт, яким визначено умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не прийнято. При цьому, бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697, не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покласти на нього обов'язки, не передбачені законодавством. Отже, відповідач не порушував прав позивача.

26 червня 2018 року на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без його участі.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, жодних клопотань чи заяви від відповідача до суду не надходило, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з жовтня 2013 року перебуває на обліку в Кіровоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України №2663-ІІІ від 12.07.2001 року, чинної на час виходу позивача на пенсію.

Позивач звернувся до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з заявою про проведення йому перерахунку пенсії у зв'язку з затвердженням нової схеми посадових окладів працівникам органів прокуратури.

Рішенням Кропивницького об'єднаного управління фонду України Кіровоградської області від 28.11.2017 року №817807 позивачу відмовлено у здійсненні вказаного перерахунку пенсії, оскільки нормою ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697, передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України. Така постанова відсутня, Відсутність постанови Кабінету Міністрів України яка чітко визначає розмір заробітної плати (чи пенсії) не є підставою для застосування вже недіючих норми Закону України «Про прокуратуру» для проведення перерахунку заробітної плати (пенсії).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не визначено умов та порядку перерахунку пенсій призначених, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Бездіяльність Кабінету Міністрів України, який протягом тривалого часу не визначає умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, не може вважатися доказом протиправності дій Пенсійного фонду України і покладати на нього обов'язки, не передбачені законодавством. При цьому, причини бездіяльності Кабінету Міністрів України та їх оцінка не є предметом спору у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

На час призначення пенсії позивачу (жовтень 2013 року) підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». Даний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01.01.2015 року.

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема Закон №1789-ХІІ, крім частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015 року.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури не визначено.

При цьому, положення Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, повідомляючи позивача про відсутність правових підстав для перерахунку його пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності постанови Кабінету Міністрів України щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», а потім - ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII), у пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до ст. 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа пов'язує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Посилання позивача на приписи ст. 22 Конституції України не заслуговують на увагу з огляду на практику Європейського Суду з прав людини. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в справі Кечко проти України Суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство (пункт 23).

У справі Ейрі проти Ірландії, рішення від 09.10.1979 №1, Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено Європейським судом з прав людини у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» рішення від 12.10.2004, скарга №60669/00.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що оскільки «право на призначення пенсії» та «право на перерахунок пенсії» не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними, а така підстава для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, на момент такого підвищення (30 серпня 2017 року) і звернення позивача до пенсійного органу (27 листопада 2017 року), не існувало, то підстави для перерахунку пенсій та підстави для прийняття судом рішення про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії відсутні.

Враховуючи, що відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 квітня 2018 року у справі №404/7618/17 (2-а/404/152/18) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 17 липня 2018 року та відповідно до п.2 ч.5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25 липня 2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва