Справа № 360/331/17-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року

Київ

справа №360/331/17-а

адміністративне провадження №К/9901/23630/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області в складі судді Міланіч А.М. від 21.03.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Губської Л.В., Оксененка О.М., Федотова І.В. від 22.05.2017 у справі №360/331/17-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання призначити пенсію,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірним рішення УПФУ у Бородянському районі Київської області № 1 від 20.02.2017 року про відмову у призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію із зменшенням пенсійного віку.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано рішення управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області № 1 від 20 лютого 2017 року про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправним та скасовано.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що при зверненні за призначенням пенсії позивачем не надано посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС, що є обов'язковим для призначення пенсії за зменшенням пенсійного віку.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено що ОСОБА_2 є громадянином, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю з дня народження (ІНФОРМАЦІЯ_1) та проживає там по даний час.

Згідно копії паспорта дата народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після досягнення 55 років позивач звернувся до УПФУ у Бородянському районі Київської області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

УПФУ в Бородянському районі Київської області рішенням № 4 від 20.02.2017 відмовив в призначенні пенсії, посилаючись на відсутність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку протиправною позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що факт проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю підтверджений належними документами, а втрата відповідного посвідчення і неможливість отримання його дубліката не можуть бути підставою для позбавлення його права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Перелік необхідних документів для призначення пенсії передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1. Згідно п.п. ґ п. 7 вказаного Порядку для призначення пенсії за віком до заяви додаються наступні документи, що підтверджують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Судами встановлено, що згідно довідки Микулицької сільської ради Бородянського району Київської області №223 від 15.02.2017р. позивач з дня народження по теперішній час мешкає в селі Микуличі Бородянського району Київської області.

Село Микуличі Бородянського району у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

В касаційній скарзі відповідач посилається на те, що у позивача відсутнє посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до частини 4 статті 65 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( редакції станом на дату видачі позивачу райдержадміністрацією посвідчення - 08.12.1992року) видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови КМ України N 501 від 25 серпня 1992 р. (чинної на момент видачі названого посвідчення) та Постанови КМ України від 20.01.1997 року №51 "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться державними адміністраціями областей.

Проте Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю. Цим же Законом статті 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

З наведеного слідує, що населений пункт у якому проживав позивач з моменту прийняття названого закону втратив правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв'язку з виключенням обумовленої території проживання позивача із переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлений можливості отримати дублікат посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації №97/08 від 23 січня 2017 року позивач отримував посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 4 серії ВП № 032456, видане Київської обласною державною адміністрацією 31 січня 1994 року.

Належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що втрата відповідного посвідчення і неможливість отримання його дубліката не можуть бути підставою для позбавлення його права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а постанову Бородянського районного суду Київської області від 21 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду