Справа № 2540/2707/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 липня 2018 року м.Чернігів Справа № 2540/2707/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

27.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Також, до матеріалів адміністративного позову, позивачем додана заява про забезпечення доказів, в якій останній просить суд витребувати у Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати йому пенсії.

Відповідно до пунктів 3, 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VІ).

Відповідно до статті 1 Закону №3674-VІ судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, частиною 2 статті 4 Закону №3674-VІ встановлено, що за подання фізичною особою до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання фізичною особою до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.

Як вбачається з адміністративного позову, останній містить вимогу немайнового характеру та заяву про забезпечення доказів, що свідчить про необхідність сплати позивачем судового збору у розмірі 704,80 грн. (за подання до суду адміністративного позову, який містить вимогу немайнового характеру) та 528,60 грн. (за подання до суду заяви про забезпечення доказів).

Поряд з цим, у ході ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами судом виявлено, що позивачем судовий збір не сплачено.

Отже ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. (за подання до суду адміністративного позову, який містить вимогу немайнового характеру) та 528,60 грн. (за подання до суду заяви про забезпечення доказів) (Реквізити для сплати: рахунок 4033, отримувач - УК у м. Чернігові /м. Чернігів/22030101, код ЄДРПОУ - 38054398, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО - 899998).

У свою чергу, згідно з частинами 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 має бути залишена без руху та позивачу встановлено п'ятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення вказаного недоліку, шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у належному розмірі.

При цьому, одночасно з поданням позовної заяви, позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання ним адміністративного позову та заяви про забезпечення доказів.

Вищевказане клопотання обґрунтоване тим, що позивач є пенсіонером та отримував пенсію у розмірі 3087,53 грн. Проте, з 01.03.2018 йому припинили виплату пенсії і вже майже п'ять місяців останній не отримує пенсію та знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі, а тому не має можливості сплатити судовий збір за подання адміністративного позову та за заяву про забезпечення доказів. Крім того, зазначив, що він не працює та не має жодного іншого прибутку.

Вирішуючи вказане клопотання по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, положення наведених правових норм покликані забезпечити безперешкодний доступ особи до правосуддя незважаючи на її майновий стан, а також гарантувати право на судовий захист усіх осіб, які такого потребують, але через певні фінансові (матеріальні) фактори, складнощі постійного або тимчасового характеру, не можуть оплатити судові витрати повністю або частково у строк та в обсязі, встановлені чинним законодавством України.

Разом з тим, вищевказані правові норми Закону № 3674-VI та КАС України не мають безумовного, абсолютного характеру і встановлюють певні умови, за наявності яких особа, яка звертається до суду з відповідною заявою чи скаргою, може скористатись пільгами, встановленими цими статтями щодо сплати судового збору.

При цьому, підставою для звільнення від сплати судового збору є відсутність у позивача доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян, а також за інших обставин, які не дають можливості здійснити оплату судових витрат.

Також, особі, яка звертається з заявою в порядку вищевказаних правових норм Закону № 3674-VI і КАС України, необхідно врахувати і те, що вона має бути вмотивованим, а наведені в ньому доводи - підтверджені відповідними доказами.

Так, позивач у клопотання про звільнення його від сплати судового збору посилається на ту обставину, що є пенсіонером та отримував пенсію у розмірі 3087,53 грн., проте з 01.03.2018 йому припинили виплату пенсії і вже майже п'ять місяців останній не отримує пенсію та знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі, а тому не має можливості сплатити судовий збір за подання адміністративного позову та за заяву про забезпечення доказів. Крім того, зазначив, що він не працює та не має жодного іншого прибутку.

У свою чергу, під доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, слід розуміти будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частин 1,3,4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, позивачем до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту відсутності у позивача інших доходів.

Водночас, позивач не позбавлений можливості додаткового документального обґрунтування заявленого клопотання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах "Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) від 28.10.1998 та "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведене зумовлює висновок про відсутність, передбачених статтею 8 Закону № 3674-VI та частиною 1 статті 133 КАС України, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що, у відповідності до частини 3 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд має право збирати докази з власної ініціативи, що, у свою чергу, свідчить про можливість самостійного витребування судом у Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Встановити позивачу п'ятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліку поданої позовної заяви.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення зазначеного недоліку, у встановлений судом строк, відповідно пункту 1 частини 4 до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею і згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Падій