Справа № 317/3590/17(2-а/317/120/2017)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2018 рокусправа № 317/3590/17(2-а/317/120/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Чабаненко С.В.

судді: Чумак С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та зобов'язати останнього надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля), розташованої на території села Володимирівське Запорізького району Запорізької області, Широківська сільська рада (у межах населеного пункту), орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що рішенням шостої сесії сьомого скликання Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 23.01.2017 №19, за результатами розгляду її звернення на виконання постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2017 у справі № 317/5032/16-а, позивачці відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої на території с. Володимирівське, для ведення садівництва, у зв'язку з невідповідністю місця розташування об'єкта вимогам законодавства, а саме, відсутністю плану зонування або детального плану території с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області.

Таке рішення позивач вважає необґрунтованим та незаконним, оскільки у своєму зверненні позивач просила надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, а не для містобудівних потреб, тому відсутність плану зонування або детального плану території с. Володимирівське Запорізького району Запорізької області не впливає на можливість позитивного вирішення даного питання.

Крім того, зважаючи на те, що рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем прийняте вдруге без врахування висновків, викладених у судовому рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2017 у справі № 317/5032/16-а, позивач вважає, що її право має бути належним чином захищеним шляхом зобов'язання відповідача вчинити конкретну дію, а саме надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03.04.2018 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні не перешкоджає в розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розробку такого проекту самостійно. Отже, звернувшись до суду з даним позовом, позивачка намагалась усунути перешкоди у реалізації її права, якої у дійсності немає.

На рішення суду позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, позивач просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача щодо доводів апеляційної скарги заперечив, вважаючи, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та рішення ухвалене у відповідності до приписів матеріального та процесуального законодавства. Крім того, висновки суду узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, висловленими у відповідних постановах, на які в своєму рішенні постався суд першої інстанції.

Заслухавши доводи представників сторін та перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту обставин справи, встановлених судом першої інстанції, позивач звернулась до Широківської сільської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га, розташованої на території с. Володимирівське, для ведення садівництва на виконання постанови Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/5032/16-а від 23.01.2017 та за результатами розгляду даного звернення рішенням шостої сесії сьомого скликання Широківської сільської ради Запорізького районну Запорізької області № 19 від 31.08.2017 у наданні вказаного дозволу позивачці відмовлено з підстав невідповідності місця розташування об'єкта вимогам чинного законодавства України, а саме, у зв'язку з відсутністю плану зонування або детального плану території с. Володимирівське Запорізького районну Запорізької області.

Вирішуючи питання щодо відповідності оскаржуваного рішення відповідача приписам діючого на час його прийняття законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач у зверненні щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою просила вирішити зазначене питання з метою подальшого відведення земельної ділянки для ведення садівництва.

Відповідно до довідки управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області (ар.с. 14), земельна ділянка, щодо якої заявлено зазначене клопотання, розташована в межах населеного пункту с. Володимирівське та, з урахуванням положень ст. 22 Земельного кодексу України, віднесена до земель сільськогосподарського призначення (рілля).

Згідно ст. 35 Земельного кодексу України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Згідно з частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов'язок суб'єкта владних повноважень надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обмежений лише приведеними у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підставами, проте такі підстави не пов'язані з обставинами чи подіями, виникнення яких залежить від волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Так, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідачем зазначено відсутність плану зонування або детального плану території населеного пункту в межах якого розташована відповідна земельна ділянка.

Поняття план зонування території та детального плану території наведено у ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон; детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 даного Закону, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

За змістом положень ст. ст. 18, 19 наведеного Закону план зонування території та детальний план у межах населеного пункту розробляється для містобудівних потреб та затверджується органами місцевого самоврядування та виконавчими органами рад відповідно.

Зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що будь-яких зауважень стосовно поданих позивачем до клопотання документів, зокрема щодо невідповідності місця розташування об'єкта вимогам конкретних законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, дане рішення не містить. Обставина, яку відповідач вказує як підставу для відмови у наданні дозволу - відсутність плану зонування або детального плану території відповідного населеного пункту, не залежить від волевиявлення позивача, та не доводить наявність тих обов'язкових умов, з якими законодавець пов'язує можливість відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідача, яким позивачеві відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на приписах законодавства, та порушує права та інтереси позивачки, яка фактично звернулася до відповідача з метою вирішення зазначеного клопотання з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні Запорізького районного суду Запорізької області від 23.01.2017 у справі № 317/5032/16-а, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (територіальна громада с. Володимирівське увійшла до складу новоствореної Широківської об'єднаної територіальної громади Запорізького району Запорізької області згідно Закону України «Про добровільне об'єднання територіальних громад») про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено; визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва та зобов'язано відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що всім наведеним обставинам, з урахуванням аналогічних підстав відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва, була надана правова оцінка при вирішення справи №317/5032/16-а, рішення у якій набрало законної сили, тому позивач, обґрунтовано сподіваючись на належний захист порушеного права, звернулась з вказаним судовим рішенням до відповідача з метою належного вирішення її клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принцип юридичної визначеності, а також положення ст. 124 Конституції України, згідно з яким судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, колегія суддів зазначає, що рішення суду, доки воно не скасовано в апеляційному або касаційному порядку або не переглянуто компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження у справі, в якій воно ухвалено, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права відповідача та правомірності висновку відповідача, наведеного у оскаржуваному рішенні, оскільки в даному випадку правове обґрунтування висновків суду у даній справі суперечить висновкам суду, наведеним у рішенні по справи №317/5032/16-а, що набрало законної сили, та є неприпустимим з урахуванням закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу юридичної визначеності.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 24.04.2018 № 814/1961/17, щодо застосування положень ст. 118 Земельного кодексу України, зокрема, наявності законодавчо закріплених обмежень переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та відсутності у суб'єкта владних повноважень права відступати від відповідних положень ст. 188 Земельного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам та приписам земельного законодавства.

Доводи апелянта з приводу обрання ним належного способу захисту порушеного права шляхом зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення, а саме надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Так, відповідно до частин 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

У спірних правовідносинах, праву позивача розробити документацію з землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для садівництва кореспондує обов'язок відповідача надати такий дозвіл або прийняти вмотивоване рішення про відмову у його видачі.

Як встановлено вище, позивач вже оскаржував відмову суб'єкта владних повноважень з тих самих підстав у видачі йому дозволу та рішенням суду, яке набрало законної сили, було визнано таку відмову протиправною.

У даному випадку, позивачу вдруге відмовлено у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки з тих же підстав.

У випадку невиконання обов'язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов'язання відповідача вчинити необхідні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до суду, зокрема, прийняти рішення.

В даному випадку, враховуючи протиправну поведінку відповідача, а саме, невиконання ним обов'язку, передбаченого приписами діючого законодавства, відповідач може бути зобов'язаний до вчинення конкретних дій - видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки у даному випадку позивачу вдруге відмовлено з підстав, не передбачених законом.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 р. по справі № 317/3590/17(2-а/317/120/2017)- скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 19 від 31.08.2017 року щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля, розташованої на території села Володимирівське Запорізького району Запорізької області, Широківської сільської ради (у межах населеного пункту) орієнтовною площею 0,12 га, для ведення садівництва.

Зобов'язати Широківську сільську раду Запорізького району Запорізької області прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення, вид угідь - рілля, розташованої на території села Володимирівське Запорізького району Запорізької області, Широківської сільської ради у межах населеного пункту, орієнтовною площею 0,12 га для ведення садівництва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: І.В. Юрко