Справа № 638/2947/18
Суддя: Шишкін О. В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/2947/18
Провадження № 2-а/638/326/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Шишкін О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Король Олександра Юрійовича про скасування постанови ЕАА № 295046 від 14.02.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду із названим адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Король О.Ю., яким просив визнати дії відповідача незаконними та скасування постанови серії ЕАА № 295047 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відзив на адміністративний позов відповідачем не надано, суд розглядає справу за наявними матеріалами справи.

Судом встановлено, що 14 лютого 2018 року о 16:10 годині інспектором 3 батальйону 2 роти ДПП УПП м. Харкова Король Олександром Юрійовичем винесено постанову серії ЕАА № 295047, якою до ОСОБА_3 засновано адміністративне стягнення за ч. 1 ст.122 КУпАП у виді адміністративного штрафу розміром 255 гривень.

Підставою для винесення постанови було порушення позивачем п.8.4.в ПДР, а саме невиконання вимог дорожнього знаку 3.2 «рух механічних ТЗ заборонено».

Із названою постановою позивач не погодився, оскаржив постанову до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_3, на його адресу Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області направлено відповідь, вих.. № Р-333/41/14/02-2018 від 23.02.2018 року, в якій зазначено про те, що керівництвом УПП в Харківській області перевірено законність та обґрунтованість винесеної постанови та, на підставі п.1 ст.293 КУпАП, прийнято рішення залишити оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення без змін, а скаргу - без задоволення.

Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її безпідставною та такою, що винесена із порушенням вимог чинного законодавства та зазначає, що поліцейським не надано жодних доказів факту вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення: не були визначені свідки, не долучено відеозапис подій чи інший доказ вчинення адміністративного правопорушення. Також позивач посилається на те, що безпосередньо розгляд справи про адміністративне правопорушення мав місце із порушенням закону, зокрема позбавлено позивача права надавати пояснення, подавати докази, користуватися допомогою адвоката, а також допущено порушення вимог закону щодо часу та місця розгляду справи.

Щодо доводів позивача про порушення інспектором роти №2 батальйону №3 УПП у Харківській області лейтенантом поліції Король О.Ю. вимог ст.ст.245, 257, 258, 268, 276, 278-280 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підтверджується названим листом Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області направлено відповідь, вих.. № Р-333/41/14/02-2018 від 23.02.2018 року, в якому зазначено про те, що поліцейським дотримано процедуру розгляду справи та встановлено, що позивач керував транспортним засобом в бік вулиці Академіка Павлова з боку проспекту Ювілейного, при цьому здійснив рух прямо, що на цьому перехресті заборонено дорожнім знаком 4.6 «Рух праворуч або ліворуч», документів, які б надавали право позивачу відступати від вимог названого дорожнього знаку позивачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п.11 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 ст.3 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до вимог ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

При цьому ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови.

Можливість реалізації особою своїх прав у разі оспорення нею постанови про притягнення до адміністративної відповідальності передбачена шляхом її оскарження до суду.

Крім того, позивачем під час судового розгляду не було доведено суду належними та допустимими доказами обставину заявлення ним будь-яких клопотань під час винесення оскаржуваної постанови, у т.ч. щодо необхідності забезпечення участі захисника.

При цьому, адміністративне стягнення було накладено на позивача у передбаченому ч.1 ст.122 КУпАП безальтернативному розмірі, відповідно врахування чи не врахування будь-яких обставин щодо його особи не могло будь-яким чином зменшити розмір накладеного стягнення.

Виходячи із вищенаведеного, суд не приймає до уваги зазначені в позовній заяві пояснення позивача щодо порушення відповідачем процесуальних правил розгляду справи, оскільки такі пояснення суперечать наведеним вище вимогам нормативних актів.

Суд враховує, що положеннями ст.283 КУпАП передбачено структуру постанови у справі про адміністративне правопорушення, до якої, зокрема, не включено зазначення доказів, на підставі яких прийнято рішення.

У зв'язку з наведеним, враховуючи, що позивач зупинений відповідачем на місці вчинення правопорушення, суд не приймає до уваги твердження позивача в позовній заяві про те, що правопорушення він не вчиняв.

Суд вважає, що доводи позивача у підтвердження неправомірності дій відповідача спрямовані на уникнення відповідальності, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані матеріалами справи.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. ч.2 ст.19 Конституції України, ст.ст.1, 3, 23, 62 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року, ст.ст.268, 280, 287-289, 291 КУпАП та керуючись ст.ст.5, 20, 72, 79, 159, 162, 165, 241-246, 250, 251, 255, 268, 269, 286, 293 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенанта поліції Король Олександра Юрійовича про скасування постанови ЕАА № 295046 від 14.02.2018 року - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова разом із одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: