Справа № 810/2574/18
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2574/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області про визнання протиправними та скасування положень переліку, рішення, податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати положення рядка 2 в стовпчиках 16 і 17 Переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державного або комунальної власності по Феневицькій сільській раді станом на 25.01.2017 року, виданого Феневицькою сільською радою Іванківського району Київської області, щодо розміру орендної плати 3% та річної суми орендної плати 2 625,67 грн. за укладеним 27.08.2012 року між орендодавцем Феневицькою сільською радою та орендарем ОСОБА_2 договором оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,3045 га;

- визнати протиправним та скасувати положення рядка 3 в стовпчиках 16 і 17 Переліку орендарів, з якими укладено договори оренди землі державного або комунальної власності по Феневицькій сільській раді станом на 25.01.2017 року, виданого Феневицькою сільською радою Іванківського району Київської області, щодо розміру орендної плати 3% та річної суми орендної плати 5 349,21 грн. за укладеним 09.04.2012 між орендодавцем Феневицькою сільською радою та орендарем ОСОБА_2 договором оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,2500 га;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 23.04.2018 р. № 5833/Ш/99-99-11-02-01-14 про залишення без змін податкових повідомлень - рішень Головного управління Державної фіскальної служби України у Київській області від 10.08.2017 р. № 85743-0000. № 85742-0000, а скарги ОСОБА_2 - без задоволення;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.08.2017 р. № 85741-0000 про визначення податкового зобов'язання за платежем - орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 5 349, 21 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 10.08.2017 р. № 85743-0000 про визначення податкового зобов'язання за платежем - орендна плата з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 2 625,67 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року позовну заяву повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, позивач звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах Феневицька сільська рада є суб'єктом владних повноважень, оскільки подаючи контролюючому органу переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, виконує владну управлінську функцію покладену на неї Податковим кодексом України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Ухвалюючи судове рішення, окружний адміністративний суд виходив з того, що позовні вимоги до Феневицької сільської ради не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог.

Колегія суддів підтримує правову аргументацію суду попередньої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Визначення поняття «адміністративна справа» наведено у пункті 1 частини 1 статті 4 КАС України, під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Пункт другий частини першої статті 4 КАС України містить положення, згідно з якими публічно-правовий спір - це спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг;

- або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Тобто, органи місцевого самоврядування надають контролюючим органами лише інформацію щодо орендарів, з якими укладено договори оренди землі.

Із наведеного випливає, що у правовідносинах, які є предметом спору у цій справі, Феневицька сільська рада не є суб'єктом владних повноважень, у тому значенні цього терміна, в якому його вжито у статтях 2 та 4 КАС України, а подані цим відповідачем списки орендарів не є рішенням в розумінні КАС України.

Такі дії Феневицької сільської ради не підпадають під контроль суду адміністративної юрисдикції.

Пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 172 КАС в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас, згідно частини 5 названої статті КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об'єднання в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати за правилами різної підсудності.

Роз'єднання позовних вимог з їх подальшим розглядом адміністративним судом за таких обставин є неможливим.

З огляду на зміст та юридичну природу обставин, описаних у позовній заяві, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що КАС України не передбачає можливості розгляду окружним адміністративним судом позовів у яких об'єднано вимоги, що належить розглядати за правилами різної юрисдикції.

Міркування і твердження позивача в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків судового рішення.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 24 липня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В.Земляна

суддя В.П.Мельничук