Справа № 0440/5056/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
30 липня 2018 р.Справа №0440/5056/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову у справі за позовом Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№21)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Ухвалою суду від 24.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
30.07.2018 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №18/4.3-5/172 від 11.04.2018 року відповідно до якої, заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. на підставі акту про неможливість проведення інспекційного відвідування 20.03.2018 року №18/4.3-5 на Державне підприємство «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській області (№21)» на підставі ст.ст.259, 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч.3 ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ №509 від 17.07.2013 року, та на підставі абз.7 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 372300 гривень до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовною заявою Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№21)" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови №18/4.3-5/172 від 11.04.2018 року.
В обґрунтування заяви зазначено, що оскарження постанови не зупиняє її дію, позивач не погоджується з винесеною постановою та зазначає, що оскаржувана постанова є виконавчим документом та пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови, тобто 11.07.2018 року. Це свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Розглянувши подані документи та матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з наступних підстав.
Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до приписів ч.1 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
З позовної заяви, долучених до позовної заяви доказів та заяви про забезпечення позову вбачається, що оскаржувану постанову винесено 11.04.2018 року. Станом на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову (30.07.2018 року) доказів пред'явлення Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області до примусового виконання оскаржуваної постанови, суду не надано.
Таким чином, на час розгляду судом заяви відсутні ознаки очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача; суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів; не доведено, що для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Частиною 1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Крім того, суд зазначає, що в разі забезпечення позову в зазначених позивачем межах, суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваної постанови без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відсутні; заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150-154 Кодексу адміністративного судочинства України , суд, -
У задоволенні заяви Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№21)» про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили в порядку ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч.1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар