Справа № 308/3101/17
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3101/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участю секретаря Бота О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Аділової С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому, з усіма уточненнями, просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги, як особі яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, а також зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 17.10.2016 року. Свої вимоги мотивував тим, що він вимушено покинув своє постійне місце проживання в м.Донецьк внаслідок проведення на даній території антитерористичної операції та переїхав до м. Ужгорода в лютому 2015 року, де мешкає по теперішній час в квартирі яку винаймає. Став на облік як внутрішньо переміщена особа. 11.02.2015 року звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З 11.02.2015 управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради ОСОБА_1 було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 442 грн. в місяць. Щомісячна адресна допомога була призначена на шість місяців. Два місяці позивач отримав щомісячну адресну допомогу у розмірі 442 грн. в місяць, наступні 2 місяці у розмірі 221 грн., а з 10.06.2015 року виплату щомісячної адресної допомоги відповідачем було припинено внаслідок відсутності у ОСОБА_1 місця роботи.

Коли позивач влаштувався на постійну роботу 12.12.2016 року звернувся до відповідача з заявою про подальше отримання щомісячної адресної допомоги, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що вона була припинена на підставі п.3, п.7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 року за №505.

Зазначає, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до п.7 цього Порядку №505 не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Положення порядку №505 не містить норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги. Чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Вважає такі дії відповідача неправомірними та, після отримання постійного місця роботи, має право отримувати щомісячну адресну допомогу переміщеній особі.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги адміністративного позову підтримали та просили її задовольнити з наведених в позові підстав.

Представник відповідача проти доводів адміністративного позову заперечила та просила залишити його без задоволення. В своїх запереченнях зазначила, що у відповідності до абз. 1 пункту 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується до місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до пункту 3 Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги дій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у встановлених даним Порядком розмірах.

Так 20.02.2015 року ОСОБА_1, було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на трьох осіб (до розрахунку включені дружина - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_7) з 11.02.2015 року по 10.04.2015 року в розмірі 1768,00 грн., з 11.04.2015 року по 10.06.2015 року в розмірі 1547,00 грн. таз 11.06.2015 року по 10.08.2015 року в розмірі 1326.00 грн.

Відповідно до пункту 7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами І групи або дітьми - інвалідами віком до 18 років, або інвалідами І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягай 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися і в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

У зв'язку тим, що позивач у визначений Порядком строк не працевлаштувався, рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 09.09.2015 року, ОСОБА_1, не було включено до розрахунку.

У відповідності абз. 5 пункту 3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначає ться.

Згідно абз. 6 пункту 12 Порядку, виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Враховуючи ті обставини, що позивачу було припинено виплату ще у вересні 2015 року, а працевлаштувався він лише з жовтня 2016 року, про що повідомив управління в грудні 2016 року, то йому не могла бути поновлена грошова допомога на підставі пункту 12 Порядку.

Крім того, зазначають, що заява позивача не відповідала вимогам Постанови №505, а тому не може бути підставою для призначення допомоги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, уродженець м. Донецьк покинув своє постійне місце проживання внаслідок проведення на даній території антитерористичної операції та переїхав до м. Ужгорода.

Позивач став на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2015 року № НОМЕР_1 виданою управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради.

Щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, позивач отримував два місяці в розмірі 442 грн. в місяць, наступні дві місяці у розмірі 221 грн в місяць, а з 10.06.2015 року виплату було припинено внаслідок відсутності у ОСОБА_1 місця роботи.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, зокрема копією паспорта позивача, довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з Наказом № 1 від 13.10.2016 року, виданої Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Закарпаття-Донбас», позивач з 17.10.2016 року до теперішнього часу працює на посаді виконавчого директора Обслуговуючого кооперативу «ЖБК «Закарпаття -Донбас».

Також на підтвердження факту працевлаштування, позивачем надані довідки про нараховану заробітну плату.

12.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про подальше отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. У вказаній заяві позивач, зокрема, повідомив органи соціальної політики про своє працевлаштування.

На зазначену заяву Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради № 5.05426/35 від 19.12.2016 року позивачу надано відповідь, в якій зазначено, що виплата грошової допомоги може бути поновлено, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Аналогічну відповідь надана й представнику позивача за №75/35.0404 від 17.03.2017 року.

Крім того, позивачем було надано довідку про те, що останній працює в громадській організації «Закарпаття-Донбас» на посаді голови організації та наказ №1 від 27.03.2015 р. про прийняття на роботу головою громадської організації «Закарпаття-Донбас» з 27.03.2015 р. без заробітної платні. Разом з тим, зазначені докази не беруться судом уваги, оскільки не стосуються предмету та підстав позовної заяви, зокрема позивачем оспорюються дії відповідача щодо не виплати допомоги після працевлаштування 13.10.2016 року.

Суд вважає, що спірним в межах цієї справи є питання правомірності відмови відповідачем в призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання позивачу, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на підстав п. 3 Порядку № 505.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII (далі-Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону - переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах:

-для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї);

-для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;

-для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 505, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Таким чином, аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку № 505 не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги. Чинним законодавством не встановлено чіткої заборони на признання такої допомоги особі в подальшому.

Оскільки ОСОБА_1, є працездатною особою та протягом двох місяців з дня призначення грошової допомоги не працевлаштувався, на думку суду, відповідачем було правомірно зменшено розмір його допомоги на 50 відсотків та припинено її виплату на наступний період на підставі п. 7 Порядку № 505.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач будучи з 17.10.2016 року працевлаштованою особою, звернувся до відповідача з заявою від 12.12.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Зокрема у вказаній заяві позивач повідомляє відповідача про факт власного працевлаштування та просить призначити адресну грошову допомогу для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На думку суду, відповідач безпідставно відмовив у призначенні адресної допомоги позивачу як внутрішньо переміщеній особі з 12.12.2016 року, оскільки останній є працевлаштованою внутрішньо переміщеною особою та згідно вимог чинного законодавства має право на отримання вказаної допомоги.

В даному випадку, наявність правових підстав для призначення та виплати позивачу щомісячної адресної грошової допомоги для покриття виплат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 12.12.2016 року, є підтвердженою та належним чином доведеною.

На підставі ст. 46 Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», керуючись ст. ст. 77, 90, 242, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради протиправними щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплати щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 12.12.2016 року.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 24, ) на користь ОСОБА_1 (88000, АДРЕСА_1, РНОКПП - НОМЕР_2) понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 20.07.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду І.О.Шепетко