Справа № 2а-6564/11
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 2а-6564/2011
Провадження № 6а/337/12/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерука І.Г.

за участю секретаря Коваленко В.С.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 12 травня 2011 року по справі № 2а-6564/11,

встановив:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 12 травня 2011 року у справі № 2а-6564/11 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання провести нарахування та виплату недоплаченої суми пенсії.

У заяві державний виконавець посилається на те, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на виконанні перебуває виконавче провадження ВП №56537112 з примусового виконання виконавчого листа №2а-6564/11, про зобовязання Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити недоотриманої суми пенсії підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 28.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року з подальшою виплатою до внесення змін на законодавчому рівні до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» або змін обставин, що зумовили виплати підвищення з урахуванням вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком встановленого на час виплати та з урахуванням різниці яка була виплачена в розмірі 1550,18 гривень.

Листом від 13.06.2018 року за вих.№784710204/09 боржник повідомив про неможливість виконання рішення суду в частині виплати коштів, у звязку з відсутністю відповідних асигнувань. Відповідно до наданого боржником розрахунку сума недоплачених стягувачеві коштів становить 1550,18 гривень.

Зазначені обставини роблять виконання рішення суду неможливим, у звязку з чим державний виконавець просить суд змінити спосіб та порядок виконання рішення, а саме: із «зобовязання» змінити на «стягнення» з Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплатити недоотриманої суми пенсії підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 28.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року з подальшою виплатою до внесення змін на законодавчому рівні до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» або змін обставин, що зумовили виплати підвищення з урахуванням вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком встановленого на час виплати та з урахуванням різниці яка була виплачена.

Представник заявника у судове засідання не зявився, але у заяві наявна вимога про розгляд подання за його відсутності.

Представник боржника УПФ України в Хортицькому районі м. Запоріжжя надав суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. Вважає, що запропоновані державним виконавцем зміни суперечать чинному законодавству, обраному ОСОБА_1 способу захисту своїх прав, та призведуть по суті до вирішення позовних вимог, що не були предметом розгляду при вирішенні позову. Справу просить розглянути за відсутності представника боржника.

Стягувач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, доводи учасників, вивчивши заяву державного виконавця, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2011 року у справі № 2а-6564/11 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено й визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі в м. Запоріжжя та зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі в м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 нарахування та недоотримані суми пенсії підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 28.10.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.01.2011 року з подальшою виплатою до внесення змін на законодавчому рівні до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» або змін обставин, що зумовили виплати підвищення з урахуванням вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком встановленого на час виплати та з урахуванням різниці яка була виплачена.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2013 року постанову Хортицького суду м. Запоріжжя залишено без змін.

На підставі постанови суду, яка набрала законної сили, 03 березня 2017 року було відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року у справі замінено сторону виконавчого провадження, а саме: замінено боржника «Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя» його правонаступником «Правобережним обєднаним управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя».

На теперішній час на виконанні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавчий лист з примусового виконання постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2011 року у справі № 2а-6564/11. Рішення суду не виконано.

У відповідності до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є додатковими на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на свій території України.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Частиною 3 статті 378 КАС України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення обєкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання обставини, які роблять виконання неможливим.

Отже під зміною способу і порядку виконання рішення суду розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

При цьому суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд вважає, що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області просить змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідженням адміністративного суду під час прийняття постанови. При цьому слід зазначити, що в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій.

Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом, відповідно до статті 245 КАС України, при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 11 листопада 2014 року №№ 21-394а14, 21-475а14, 13 січня та 17 лютого 2015 року №№ 21-604а14, 21-622а14 відповідно.

За правилами Бюджетного кодексу України у випадку, якщо виплата донарахованої суми перевищує бюджетні призначення на поточний рік, така виплата буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже відсутність у боржника коштів на момент відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про зобовязання здійснити відповідні виплати, не є підставою, що свідчить про неможливість виконання судового рішення. Як зазначено з цього приводу Європейським судом з прав людини в пункті 74 рішення у справі «ОСОБА_3 проти Італії», орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 378 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 12 травня 2011 року по справі № 2а-6564/11 відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: