Справа № 815/863/18
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/863/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Балабан М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області, ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та просить визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області № 2 о/с від 04.01.2018 року, в частині звільнення з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області); поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області, а у разі відсутності, на іншу рівнозначну посаду в органах внутрішніх справ ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області; стягнути з ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу; зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області розглянути рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з бажанням проходити службу в поліції та заяву від 04.11.2015 року про бажання проходити службу в поліції; зобовязати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяви від 04.11.2015 року та 07.11.2015 року про прийняття на службу в поліції та у випадку відсутності передбачених законом обмежень працевлаштувати в органах ГУ НП в Одеській області на посаді оперуповноваженого підрозділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області або на будь-яку іншу посаду; зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області зарахувати час вимушеного прогулу, який стався з його вини, з 06.11.2015 року по день набрання чинності рішення по даній справі в стаж служби в органах внутрішніх справ.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що його незаконно звільнено зі служби в органах внутрішніх справ, без додержання припису норм законодавства, у звязку з чим порушено його конституційні права на працю і право заробляти на життя та годувати сімю, оскільки відповідачем не було перевірено можливості його подальшого використання на службі, не було перевірено його відповідність до служби в органах поліції, не було запропонована будь-яка посада в органах поліції, не розглянуті мої рапорти та заяви про бажання проходити службу в поліції. Під час розгляду адміністративної справи № 815/6908/15 судом було встановлено, що ГУ МВС України в Одеській області не було вжито всі необхідні заходів до переведення його за його згодою на іншу роботу, при цьому вказана присутня і під час даного звільнення. Також, з огляду на наявність заяви від 04.11.2015 року про бажання проходити службу в поліції, відповідач зобовязаний розглянути вказаний рапорт та заяву, і прийняти заходи про його працевлаштування в органах Національної поліції, як це вимагає законодавство України. При цьому, видання наказу про поновлення працівника на службі та на відповідній посаді вимагає від роботодавця як наслідок видачу наказу допуск до виконання посадових обовязків або вирішення інших питань щодо подальшого проходження ним служби. Крім того, факт подання рапорту та заяви визначено ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 815/6908/15, а тому відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України повторному доказуванню не підлягають.

Представником ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що з дня опублікування Закону України «Про Національну поліцію» всі працівники поліції вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, а працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі поліції. Працівники міліції, які відмовились від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в поліції в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. 04.01.2018 року ГУМВС України в Одеській області скасовано наказ від 04.11.2015 року № 1336 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновила його на посаді. Проте, Головне управління Національної поліції повідомило Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Одеській області, що ОСОБА_1 не приймався на службу до ГУ НП в Одеській області, наказ ГУНП в Одеській області про його призначення не видавався. Погодження ГУНП в Одеській області на переведення/прийняття ОСОБА_1 на службу на даний час відсутнє. На теперішній час триває процедура ліквідації і ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області за відсутності штатного розпису не має можливості звільнити позивача з 04.01.2018 року, а тому в оскаржуваному наказі № 2 о/с від 04.01.2018 року зазначено, уважати звільненим позивача з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення).

Представником ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що законодавець чітко встановив процедуру звільнення співробітників, які проходили службу в органах внутрішніх справ, та завчасно попередив їх про наступне звільнення через скорочення штатів, у разі якщо вони не будуть прийняті на службу до поліції впродовж трьох місяців з моменту опублікування Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, ОСОБА_1 не було прийнято на службу до Національної поліції та на момент видачі наказу було відсутнє будь-яке погодження (пропозиція) щодо його прийняття на службу в поліцію. 04.01.2018 року ГУМВС України в Одеській області скасувала наказ пункту від 04.11.2015 року № 1336 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та поновила його на посаді. Проте, Головне управління Національної поліції повідомило Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Одеській області, що ОСОБА_1 не приймався на службу до ГУ НП в Одеській області, наказ ГУНП в Одеській області про його призначення не видавався. Погодження ГУНП в Одеській області на переведення/прийняття ОСОБА_1 на службу на даний час відсутнє. При цьому, повноваження ГУ НП в Одеській області щодо прийому на службу є дискреційними повноваженнями і реалізується на власний розсуд. Таким чином, на теперішній час у позивача є право потрапити до лав поліції на підставі проходження конкурсу.

Співвідповідачем Біляївським районним відділом УМВС України в Одеській області відзиву на позовну заяву та письмових заперечень до суду не надано.

Ухвалою суду від 19 березня 2018 року по справі № 815/863/18 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

16 травня 2018 року ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження по справі №815/863/18 на тридцять днів.

Ухвалою суду від 12 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про залишення без розгляду адміністративного позову по справі № 815/863/18 в частині зобовязання ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.11.2015 року та 07.11.2015 року про прийняття ОСОБА_1 на службу в поліції.

Ухвалою суду від 12 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про закриття провадження справі № 815/863/18 в частині позовних вимог, а саме: у випадку відсутності передбачених законом вимог, працевлаштувати ОСОБА_1 в органах ГУНП в Одеській області на посаді оперуповноваженого підрозділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області або на будь-яку іншу підходящу посаду.

Ухвалою суду від 12 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області про залишення без розгляду адміністративного позову по справі № 815/863/18 в частині зобовязання ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з органів внутрішніх справ у звязку з його бажанням проходити службу в поліції та заяву від 04.11.2015 року про його бажання проходити службу в поліції.

Ухвалою суду від 12 червня 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, було залучено в якості співвідповідача - Біляївський районний відділ УМВС України в Одеській області.

Ухвалою суду від 12 червня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

ОСОБА_1 з 24 березня 1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Правовідносини щодо проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням з міліції, права і обов'язки працівників міліції визначені Законом України Про міліцію від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про міліцію міліція в Україні, це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від

протиправних посягань.

Згідно ст. 18 Закону України Про міліцію, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначені в Положенні про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114.

Приписами п.17 ч.1 ст. 4 КАС України, визначено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Служба в органах внутрішніх справ, це різновид державної служби, що відбувається в спеціалізованому органі виконавчої влади і здійснюється спеціально уповноваженими суб'єктами з метою реалізації функцій держави в практичній юридичній діяльності. Вона має всі риси і принципи державної служби як різновиду професійної служби.

Судом встановлено, що з січня 2014 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в області, звання майор міліції.

Наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №1336 о/с від 04.11.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06.11.2015 року згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів).

Постановою Одеського адміністративного суду від 02 березня 2016 року по справі № 815/6908/15 визнано протиправним та скасовано наказ ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області № 1336 о/с від 04.11.2015 року, в частині звільнення з 06 листопада 2015 року у запас Збройних сил майора міліції ОСОБА_1 начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в області; поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області; стягнуто з Біляївського РВ ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17195, 40 грн. (сімнадцять тисяч сто девяносто пять грн. 40 коп.).

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року по справі № 815/6908/15 апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління ОСОБА_4 внутрішніх справ України в Одеській області залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року без змін.

04 січня 2018 року ОСОБА_2 управлінням МВС України в Одеській області на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 02.03.2016 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 року, винесених у справі № 815/6908/15, а також постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.12.2017 року ВП № 55410825 винесено наказ № 1 о/с, яким скасовано пункт наказу ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 № 1336 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в області та поновлено з 06 листопада 2015 року (а.с. 128 т. 1).

04 січня 2018 року ОСОБА_2 управлінням МВС України в Одеській області видано наказ № 2 о/с, яким згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в області. Підстава: лист ГУ НП в Одеській області від 04.01.2018 № Г-2484 (а.с. 127 т. 1).

Так, згідно листа ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 04.01.2018 № Г-2484, ОСОБА_1 не приймався на службу до ГУ НП в Одеській області, наказ ГУНП в Одеській області про його призначення не видавався. Погодження ГУНП в Одеській області на переведення/прийняття ОСОБА_1 на службу на даний час відсутнє (а.с. 155 т. 1).

02.07.2015 прийнятий Закон України Про Національну поліцію № 580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015 року. З прийняттям Закону України Про Національну поліцію з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України Про міліцію.

Відповідно до ст.1 Закону України Про Національну поліцію, національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно п.7 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 року № 580-VIII, Кабінету Міністрів України в місячний строк передбачено було забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів (зазначена норма чинна з 07.08.2015 року).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів ОСОБА_4 внутрішніх справ (чинна з 24.09.2015 року) постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи ОСОБА_4 внутрішніх справ України, в тому числі: Теплодарське відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області області та Головне управління ОСОБА_4 внутрішніх справ України в Одеській області, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Приписами Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи (ч. 2 ст. 33). Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи (ч. 9 ст. 36).

Статтею 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 управління ОСОБА_4 внутрішніх справ України в Одеській області перебуває в стані припинення з 10.11.2015 року, а державна реєстрація ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області здійснена лише 07.11.2015 року.

Таким чином, державна реєстрація ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області здійснена пізніше першого звільнення позивача з 06.11.2015 року (що було предметом розгляду справи № 815/6908/15), отже Головне управління Національної поліції в Одеській області ще не було утворено на той час .

Крім того, оспорюване звільнення позивача з 06.11.2016 ( що є предметом розгляду вказаної адміністративної справи) також передує момент утворення відповідного територіального підрозділу Національної поліції.

Положеннями пунктів 8 - 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію передбачено, що з дня опублікування цього Закону (опубліковано 06.08.2015 року) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники ОСОБА_4 внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів (п.8). Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції (п.9). Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ (п.10).

Отже, Законом України Про Національну поліцію передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) можуть бути прийнятими на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, тобто до 06.11.2015 року включно. У разі не прийняття на службу до поліції через невідповідність вимогам до поліцейських, або ж відмови від проходження служби в поліції, працівника міліції звільняють зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, тобто, на підставі пункту 64 г Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З приписів п. 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію вбачається, що передумовою видання наказу про призначення особи на посаду в поліцію є отримання від цієї особи згоди.

Разом з тим, рішенням суду по справі № 815/6908/15 встановлено, що ОСОБА_1 мав бажання проходити службу в поліції, позивачем був спрямований рапорт з проханням звільнити з органів ГУМВС України в Одеській області, так як, останній виявив бажання проходити службу в ГУ НП в Одеській області. Також позивачем був наданий в кадри Біляївського РВ рапорт про звільнення з ГУ МВС України в Одеській області, так як, позивач виявив бажання проходити службу в ГУ НП Одеської області, а також заява про прийняття на службу до поліції на посаду оперуповноваженого підрозділу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 04.11.2015 року. Крім того позивач звертався з заявою від 06.11.2015р. про прийняти на службу, на будь яку посаду в ГУ НП Одеської області згідно телефонограми яка була направлена з ГУ НП Одеської області за підписом Т.в.о начальника ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області генерал поліції 3 рангу ОСОБА_5, що було доведено свідченнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

При цьому, обставини, встановлені рішенням суду по справі № 815/6908/15 не доказуються, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України.

Отже, на момент прийняття 04 січня 2018 року спірного наказу в частині звільнення позивача за пунктом 64 «г»(через скорочення штату) з 06.11.2015 року, ОСОБА_1 висловив бажання (згоду) проходити службу до органах поліції, а тому ГУ МВС України в Одеській області зобовязано було розглянути його рапорт з проханням звільнити з органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі (пп. г); у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації (пп. з).

Проаналізувавши положення п.10 та п. 11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію та приписи Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, про які зазначається в наказі начальника ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області № 2 о/с від 04.01.2018 року, вбачається, що законодавчо визначені три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

В порушення вимог пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію, з моменту опублікування Закону України Про національну поліцію (з 06.08.2015 року) та до прийняття ГУ МВС України в Одеській області наказу № 2 о/с від 04.01.2018 року в частині звільнення позивача за пунктом 64 г (через скорочення штату) позивачу не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, та не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського та не вирішено питання про перевід позивача до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області.

Разом з тим, не зважаючи на наявний у позивача досвід роботи, його кваліфікацію, бажання працювати в поліції, ОСОБА_2 управлінням МВС України в Одеській області при звільненні позивача не було обґрунтовано відсутність можливості подальшого використання позивача на службі, не враховано бажання позивача проходити подальшу службу в поліції та не перевірено можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції.

Саме на Головне управління МВС України в Одеській області покладено обов'язок працевлаштувати позивача у спосіб, достатній для відновлення прав останнього, що передбачає можливість подальшого використання позивача на службі шляхом поновлення на посаді та, в подальшому - переводу до лав поліції після перевірки його кандидатури згідно норм Закону України «Про Національну поліцію» належною комісією, у разі позитивного результату.

Крім того, звільнення ОСОБА_1 відбулось «заднім числом», що не відповідає приписам чинного законодавством України.

При цьому, спірний наказ № 2 о/с від 04.01.2018 року за своєю суттю дублює скасований у судовому порядку наказ від 04.11.2015 № 1336 о/с, яким в частині поновлення позивача на посаді, фактично не було відновлено його порушене право на працю, передбачене Конституцією України, оскільки, не врахувавши висновки суду по справі № 815/6908/15, відповідачем знов було звільнено ОСОБА_1 за тими самими підставами.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 управлінням ОСОБА_4 внутрішніх справ України в Одеській області не виконано у повному обсязі обов'язки передбачені чинним законодавством України при звільнені позивача, наказ про звільнення ОСОБА_1, прийнятий передчасно, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області № 2 о/с від 04.01.2018 року, в частині звільнення з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист від 03.07.2018 року № 9/3992, яким управління кадрового забезпечення ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області повідомило, що заява ОСОБА_1 щодо прийняття на службу в поліцію у звязку з його звільненням була залишена без розгляду (а.с. 11 т. 2).

Таким чином, заява ОСОБА_1 про прийняття на службу в поліцію ОСОБА_2 управлінням Національної поліції в Одеській області по суті не розглянута.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Таким чином, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при вивільненні працівників міліції (зокрема, створення територіальних органів впродовж місяця, з дня набрання чинності згаданим Законом), то вона зобов'язана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

В іншому випадку, що має місце у спірних правовідносинах, держава не може посилатися на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких підстав, з метою захисту прав та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з бажання проходити службу в поліції та заяву від 04.11.2015 року про бажання проходити службу в поліції, а також зобовязати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.11.2015 року та 07.11.2015 року про прийняття на службу в поліцію.

Відповідно до пункту 19 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів, скасовуючи наказ в частині звільнення позивача, суд враховує, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку.

За таких підстав, позовна вимога щодо поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області, а у разі відсутності, на іншу рівнозначну посаду в органах внутрішніх справ ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Згідно п. 32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Так, в постанові суду від 02.03.2016 року по справі № 815/6908/15 визначено, що заробіток за попередні перед останніми два календарні місяці: вересень та жовтень 2015 року позивача склав відповідно 4501, 88 грн. в кожному місяці, згідно з якими середньоденна заробітна плата складає 147,60 грн.

При цьому, постановою суду від 02.03.2016 року по справі № 815/6908/15 на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 р. по 02.03.2016 р. за 3 місяці та 25 днів у розмірі 17195, 40 грн.

Відповідно до ОСОБА_4 соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік кількість робочих днів у березні 2016 року становила 22 дні день (з 03.03.2016 року - 20 робочих днів), у квітні 2016 року становила 21 день, у травні 2016 року становила 19 днів, у червні 2016 року становила 20 днів у липні 2016 року загальна кількість робочих днів становить 21 день, у серпні 2016 року 22 дні, у вересні 22, у жовтні 20, у листопаді 22, у грудні 22; відповідно до листа ОСОБА_4 соціальної політики України від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» кількість робочих днів становить - 249 днів; відповідно до листа ОСОБА_4 соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік» кількість робочих днів у січні 2018 року становить 21 день, у лютому 20, у березні 21, у квітні - 20, у травні 20, у червні - 20, у липні 22 (по 23 липня 2018 року 16 робочих днів).

Тобто, у період з 03.03.2016 рік по 23 липня 2018 року загальна кількість робочих днів складає 596 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.03.2016 року по 23.07.2018 року у розмірі 87 969,60 грн. (596 днів * 147,60 грн.), без урахуванням обовязкових відрахувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наказу ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області № 2 о/с від 04.01.2018 року, в частині звільнення з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області); поновлення майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06 листопада 2015 року; зобовязання ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з бажання проходити службу в поліції та заяву від 04.11.2015 року про бажання проходити службу в поліції; зобовязання ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.11.2015 року та 07.11.2015 року про прийняття на службу в поліцію; стягнення з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.03.2016 року по 23.07.2018 року у розмірі 87 969,60 грн. (вісімдесят сім тисяч девятсот шістдесят девять гривень 60 копійок). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді або на рівнозначній посаді та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць - підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 242-246, 250, 255, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014), ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області (, адреса місцезнаходження: вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014), Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області (, адреса місцезнаходження: вул. Комінтерна, 2, м. Біляївка, Одеська область, 67600) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку, зобовязання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_2 управління МВС України в Одеській області № 2 о/с від 04.01.2018 року, в частині звільнення з 06.11.2015 року у запас Збройних сил за пунктом 64 г (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_1 (М-106948), начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар ГУ МВС України в Одеській області).

Поновити майора міліції ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області з 06 листопада 2015 року.

Зобовязати Головне управління МВС України в Одеській області розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з органів внутрішніх справ у зв'язку з бажання проходити службу в поліції та заяву від 04.11.2015 року про бажання проходити службу в поліції.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяви ОСОБА_1 від 04.11.2015 року та 07.11.2015 року про прийняття на службу в поліцію.

Стягнути з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.03.2016 року по 23.07.2018 року у розмірі 87 969,60 грн. (вісімдесят сім тисяч девятсот шістдесят девять гривень 60 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Теплодарського відділення міліції Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУ МВС України в Одеській області та в частині стягнення з Біляївського районного відділу УМВС України в Одеській області () на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 4501,88 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2018 року.

Суддя О.А. Левчук

.