Справа № 802/1560/18-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 липня 2018 р. Справа № 802/1560/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Краєвської Ілони Володимирівни,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що звернулась із заявою до відповідача для призначення пільгової пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом від 05.05.2018 Іллінецьке ОУПФ України Вінницької області відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, мотивуючи відмову тим, що Жорнищська сільська бібліотека не належить до установ та закладів освіти, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, якою визначено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

На думку позивача, така відмова є протиправною, у зв'язку з чим звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 23.04.2018р. відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою від 26.06.2018, в силу положень ч. 2 ст. 205 КАС України, розгляд справи було відкладено на 26.07.2018.

В судовому засіданні позивач надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позовні вимоги просила задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з тим, свою позицію щодо заявлених позовних вимог Іллінецьке ОУПФ України Вінницької області виклало у відзиві на позовну заяву (вх. 26566 від 26.06.2018). Так, представник відповідача вказав, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" управління діяло у межах та у спосіб визначений чинним законодавством, оскільки Жорнищська сільська бібліотека, в якій працює позивач, не належить до установ та закладів освіти, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, якою визначено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також зазначив, що на час звернення до пенсійного фонду позивачу виповнилось повних 47 років, в той час як призначення пенсії за пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" можливо лише особам після досягнення 55 річного віку і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

За наведених обставин представник позивача просив в задоволенні адміністративного позову відмовити .

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 28.02.2018 звернулась до Іллінецьке ОУПФ України Вінницької області з заявою про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Листом від 05.05.2018 за №655/09-44/02-1 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у зв'язку з тим, що Жорнищська сільська бібліотека, в якій працює позивач, не належить до установ та закладів освіти, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993. При цьому, ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія за вислугу років призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходи з наступного.

Згідно Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

На підставі Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 року № 909 (далі - Перелік закладів і установ), робота в бібліотеці на посадах завідуючого, бібліотекаря враховується до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років. При цьому, згідно із приміткою 2 Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

В свою чергу, Законом України "Про бібліотеки та бібліотечну справу" визначено, що бібліотека - інформаційний, культурний, освітній заклад (установа, організація) або структурний підрозділ, що має упорядкований фонд документів, доступ до інших джерел інформації та головним завданням якого є забезпечення інформаційних, науково-дослідних, освітніх, культурних та інших потреб користувачів бібліотеки.

Також, ч. 1 ст. 30 вказаного Закону регламентовано, що на працівників бібліотек, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки, поширюються гарантії, встановлені законодавством про працю, соціальне страхування, пенсійне забезпечення.

Отже, незалежно від форм власності та статусу бібліотеки на працівників бібліотек поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення", в тому числі і п. "е" ст.55.

З огляду на викладене, суд звертає увагу відповідача, що визначений постановою Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 Перелік закладів і установ містить в своєму переліку такій заклад як бібліотеки, робота в яких на посадах завідуючого або бібліотекаря, дає право на пенсію незалежно від форми власності або їх відомчої належності.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на наявність в неї спеціального стажу, який станом на 01.01.2016 складав 28 років 4 місяці 1 день, на підтвердження чого до матеріалів справи надано копію трудової книжки (а.с. 12-14). З огляду на зазначене, позивач вважає, що має право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд погоджується з такими твердженнями позивача та вважає за доцільне зазначити, що пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено дві необхідних передумови для призначення пенсії за вислугою років, а саме: 1) наявності у особи спеціального стажу, який, в контексті даної спірної ситуації складає не менше 26 років 6 місяців, та 2) досягненні особою 55 річного віку.

В свою чергу, абз. 12 п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту;

Як вже зазначалось вище, станом на 01.01.2016 спеціальний стаж позивача складав 28 років 4 місяці 1 день, що знайшло своє підтвердження матеріалами справи.

Таким чином, позивач має всі необхідні умови визначені пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" для призначення пенсії за вислугою років.

Водночас, суд звертає увагу позивача на положення ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію. Норма цієї статті носить імперативний характер, а тому її врахування пенсійним фондом при вирішення питання щодо призначення пенсії особі є обов'язковим.

Аналіз вказаної статті Закону дає змогу дійти висновку, що на відмінну від пенсії за віком і по інвалідності, пенсія за вислугу років може бути призначена лише за умови залишення роботи, яка дає право на цю пенсію.

Так, під час розгляду справи судом встановлено, що право на призначення пенсії за віком позивач набула перебуваючи в трудових відносинах з Жорнищською сільською бібліотекою, обіймаючи в різни періоди посаду завідуючого бібліотекою та бібліотекарем, що підтверджується відомостями зазначеними в трудовій книжці серії БТ-ІІ №2694136.

В судовому засіданні позивач підтвердила, що на час її звернення до управління пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, так і на час розгляду справи в суді, вона продовжує залишатись в трудових відносинах з Жорнищською сільською бібліотекою обіймаючи посаду бібліотекаря.

Таким чином, з огляду на імперативність положень ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та доведеність того факту, що позивач не залишила роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років, суд доходить висновку, що Іллінецьке ОУПФ України Вінницької області правомірно відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії, відповідно до п. "е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1).

Відповідач: Іллінецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Соборна, 27, м. Іллінці, Вінницька область, 22700, ).

Повний текст рішення виготовлено та підписано: 30.07.2018

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна