Справа № 22-а-24659/11
Суддя: Зазулинська Т. П.
Дата ухвалення: 2011-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів - КРУГОВОЇ С.С., ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.,

при секретарі - Шпарага О.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області про визнання протиправними дій та стягнення недоотриманої суми пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

13 липня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01 липня 2007 року по 01 липня 2010 року.

Відповідач подав письмові заперечення на позов і вважав, що для його задоволення відсутні правові підстави, оскільки позивачу визначено розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», виходячи з базової величини для обчислення конкретних державних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну особам, віднесеним до 1-ої категорії, встановленої в розмірі 19 грн. 91 коп.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області. Зобов'язано УПФУ в Лозівському районі Харківської області здійснити позивачу перерахунок державної пенсії, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з 01 липня 2007 року по 01 липня 2010 року. У задоволені позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 45,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення скасувати та ухвалити нову, якою у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач рішення не оскаржив, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подав.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами КАС України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до розділу ХП «Прикінцеві положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» щодо передачі справ, повязаних із соціальними виплатами від 2 грудня 2010 року № 2748 -У1, який набрав чинності з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується наявними у справі доказами, що позивач перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по III групі інвалідності, віднесений до 1 -ої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсії позивачу, виходячи з їх розмірів, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету».

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам

Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів III групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

За змістом ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час встановлення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший - немає.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарги на те, що ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до правовідносин, що виникли, не застосовується - безпідставні.

Відповідно до ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму визначеного законом для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має визначатися, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен проводитись, виходячи із нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Спірні правовідносини врегульовані ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З огляду на пріоритетність законів над підзаконними актами, суд правомірно застосував вказаний Закон, а не рішення Кабінету Міністрів України №-1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» та наступні постанови, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, і які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено, що обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Надання такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, визначеного Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ЗУ «Про внесення змін до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 24 грудня 2004 року № 2291-1У, що набув чинності з 12 січня 2005 року була змінена редакція статті 28 і розмір мінімальної пенсії за віком встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Між тим, з 01 січня по 22 травня 2008 року діяла нова редакція ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому відповідач не мав права здійснювати позивачу виплати, у розмірах, встановлених ст. ст. 50, 54 зазначеного Закону, в редакції від 6 червня 1996 року.

Такий обовязок у відповідача виник з 22 травня 2008 року, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, згідно якого, зміни внесені Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-УІ «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до ст. ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними.

З огляду на це, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити та зобовязати Управління ПФУ в Лозівському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 липня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 195, 195-1, 197, 198, 205, 207 КАС України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИ ЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 вересня 2010 року змінити. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області здійснити позивачу перерахунок державної пенсії, призначеної відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком; щомісячної додаткової пенсії, призначеної відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 01 липня 2010 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий

Судді