Справа № 826/11478/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 липня 2018 року місто Київ №826/11478/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись із позовною заявою

за позовомПриватно консультаційно-впроваджувальної фірми «Прагма-В.К.С.» ОСОБА_1
до третя особаКабінету Міністрів України; Державної фіскальної служби України; Державної фіскальної служби у місті Києві; Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві; Відділення поштового зв'язку №151 міста Києва Центру поштового зв'язку №3 Київської міської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» громадська організація «Антикорупційна експертиза»
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Приватна консультаційно-впроваджувальна фірма «Прагма-В.К.С.», ОСОБА_1 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, Державної фіскальної служби України, Державної фіскальної служби у місті Києві, Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, Відділення поштового зв'язку №151 міста Києва Центру поштового зв'язку №3 Київської міської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» з наступними позовними вимогами:

1) До Кабінету Міністрів України:

- припинити бездіяльність, гармонізувати нормативно-правовий акт Постанову Кабінету Міністрів України №1233 від 27.12.2010 з Податковим Кодексом України, щоб норми Постанови Кабінету Міністрів України були зрозумілими, прозорими, відповідали нормам Податкового Кодексу України, не містили в собі колізій, протиріч, подвійних тлумачень. Така бездіяльність наносить шкоду матеріальним та нематеріальним інтересам осіб;

- до моменту гармонізації - припинити безпідставні штрафи та переслідування з боку органів Державної фіскальної служби України, оскільки бездіяльність Кабінету Міністрів України є підставою для корупційно-кримінальних діянь з боку республіканської Державної фіскальної служби України, регіональних ДФС та кримінально-процесуального переслідування співробітників, службових та посадових осіб ДФС з боку суб'єктів господарювання та громадян. Така діяльність є шкідливою;

2) До Державної фіскальної служби України:

- негайно припинити терористичну, корупційно-кримінальну практику щодо суб'єктів господарювання. Згадати про свої права, обов'язки, повноваження та добросовісно їх виконувати згідно демократичних процедур, встановлених Конституцією, законами, нормативно-правовими актами;

- відмінити лист №1390/7/99-99-12-02-04-17 від 17.01.2018, який є підставою для створення низки корупційно-кримінальних ситуацій по всій Україні та спонукає державних службовців до кримінальних дій щодо суб'єктів господарювання;

- визнати заочне рішення республіканської ДФС про результати розгляду скарги №20505/6/99-99-Н-03-01-25 від 15.06.2018, як неправомірного, з грубим порушенням матеріального та процесуального права по відношенню до оскаржувача,- ПКВФ «Прагма-В.К.С.». Рішення, у якому не згадуються аргументи скаржника, викладені на 20 сторінках, що є шкідливою діяльністю, так як демонструє неповагу службовими та посадовими особами Державної фіскальної служби України до статті 40 Конституції України та скаржника. Як посадової особи так і громадянина;

3) До Державної фіскальної служби України у місті Києві:

- негайно припинити виконувати злочинні накази вищестоячої організації,- республіканської ДФС. Зокрема, лист №1390/7/99-99-12-02-04-17 від 17.01.2018, який є фактично злочинним наказом, що порушує норми Конституції України та Податковий Кодекс України;

- визнати податкову вимогу №116005-17 від 08.06.2018 Державної фіскальної служби України у місті Києві незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовими або службовою особами;

- визнати рішення про опис майна у податкову заставу №116005-17 від 08.06.2018 Державної фіскальної служби України у місті Києві незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовими або службовою особами;

- визнати податкове повідомлення-рішення № від 05.04.2018 Державної фіскальної служби України у місті Києві незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовими або службовою особами;

- визнати податкове повідомлення-рішення № від 19.03.2018 Державної фіскальної служби України у місті Києві незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовими або службовою особами;

- визнати Акт камеральної перевірки №1094/26-15-12-00-20/01-24729160 від 19.03.2018 Державної фіскальної служби України у місті Києві незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовими або службовою особами;

- визнати Акт камеральної перевірки №387/26-15-12-00-20/01-24729160 від 25.01.2018 Державної фіскальної служби України у місті Києві незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовими або службовою особами;

4) До Відділення поштового зв'язку №151 міста Києва Центру поштового зв'язку №3 Київської міської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта»:

- негайно припинити маніпулювати своїми обов'язками, договірними відносинами у подальшому, утаємничувати доставку листів від адресата. Вчасно доставляти повідомлення про рекомендовані листи;

- провести всебічне та об'єктивне розслідування про факти недоставляння повідомлень про рекомендовані листи в період з середини квітня 2018 по 05 червня 2018 та відповісти по суті поставлених питань, а не взагалі;

5) До Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві:

- реагувати на заяви про злочин вчасно, а не коли він уже неодноразово відбувся.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачаються, що позивачами не надано суду документ про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При цьому посилання позивачів на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», суд вважає необґрунтованими, оскільки позивачами заявлено до Державної фіскальної служби України у місті Києві вимоги майнового характеру (про визнання протиправними податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень), за які позивачі повинні сплатити судовий у відповідності до частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір". Крім того, судом не встановлено наявності судового рішення, яким було б визнано факт заподіяння позивачам шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, позивачами відповідного рішення також не надано, а тому посилання останніх на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими.

Суд зазначає, що ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою а бо фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1 762, 00 гривні.

Частиною сьомою статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Зважаючи, що позивачами заявлено по 12 вимог немайнового характеру кожним, то сума судового збору що підлягає сплаті за позовні вимоги немайнового характеру складає: 12*1762,00 = 21 144, 00 грн. з Приватної консультаційно-впроваджувальної фірми «Прагма-В.К.С.» та 12*704, 80 = 8 457, 60 грн. з ОСОБА_1.

Щодо позовних вимог майнового характеру, заявлених до Державної фіскальної служби України в місті Києві, то сума судового збору що підлягає сплаті з Приватної консультаційно-впроваджувальної фірми «Прагма-В.К.С.» складає 1 762, 00 грн., та з ОСОБА_1 - 704, 80 грн., крім того, позивачам необхідно правильно визначити відповідача у справі - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Згідно з приписами пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, в тексті позовної заяви позивачем не обґрунтовано строки звернення до суду в частині позовних вимог, що пред'явлені до Кабінету Міністрів України, адже, як вбачається з тексту заяви, позивач не погоджується з приписами постанову Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1233.

Також, суд звертає увагу, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові правові спори, однією із сторін в яких, є суб'єкт владних повноважень

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

При цьому, позивачами в позовній заяві вказаного такого відповідача, як Відділення поштового зв'язку №151 міста Києва Центру поштового зв'язку №3 Київської міської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта», яке не є суб'єктом владних повноважень та не здійснює жодних управлінських функцій, а тому спірні відносин що виникли між позивачами та Відділення поштового зв'язку №151 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на що, позивачеві необхідно визначитися з колом належних відповідачів.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, суд звертає увагу, що частина позовних вимог сформульовані абстрактно та не мають юридичної визначеності, зокрема, позивач просить суд зобов'язати відповідачів «згадати про свої права», «припинити маніпулювання обов'язками», деякі вимоги спрямовані також на майбутній захист «реагувати на заяви вчасно», «вчасно доставляти повідомлення», проте, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, тобто захисту підлягають порушені права. Тому, позивачеві необхідно чітко визначити свої позовні вимоги.

Враховуючи наведене вище, суд наголошує, що позивачам необхідно привести свій адміністративний позов у відповідність з нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачам часу для усунення недоліків позову. Позивачам необхідно усунути названі недоліки.

Керуючись, статтями 160-161, 169, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити позивачам п'ятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

3. Попередити позивачів про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до статей 293-294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.