Справа № 815/1614/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1614/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_2 (по довіреності)

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепломонтаж сервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Тепломонтаж сервіс» з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2017 року, податкової вимоги №30188-17 від 14.03.2018 року.

За цією позовною заявою відкрито загальне позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позов обґрунтований тим, що позивач направив до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області договір про визнання електронних документів, який в подальшому був прийнятий в поточній редакції. При цьому, після направлення до податкового органу договору позивач подав на реєстрацію податкові накладні, які не були зареєстровані вчасно з незалежних від позивача причини з вини податкового органу, а тому застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних є не правомірним. Щодо вимоги про сплату боргу, вона винесена до закінчення процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання зявився. З відзиву на позовну заяву (аркуші справи 47-49) вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки перевіркою встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, встановлених ст. 201 Податкового кодексу України, а тому застосування до позивача штрафних санкцій відповідає положенням законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

ГУ ДФС в Одеській області проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних ТОВ «Тепломонтаж сервіс», за результатами якої складений акт перевірки №13813/15-32-12-12/39807233 від 07.12.2017 року.

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині несвоєчасності реєстрації податкових накладних за вересень 2017 року на суму 540416,67 грн. (порушення терміну складає від 31 до 60 днів).

Так, податкова накладна №1 від 08.09.2017 року зареєстрована 31.10.2017 року (перевищення термінів на 31 день), а податкова накладна №3 від 29.09.2017 року зареєстрована 21.11.2017 року (перевищення термінів на 37 днів).

На підставі виявлених порушень, 22.12.2017 року ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «Тепломонтаж сервіс» застосовано штраф у розмірі 30% за затримку реєстрації податкових накладних від 31 до 60 календарних днів на суму 162125 грн. (аркуш справи 12-13).

Позивач не погодився з із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України, однак скарга позивача залишена без задоволення (аркуші справи 72-73), що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

При цьому, 4 травня 2018 року позивач отримав податкову вимогу №30188 від 14.03.2018 року, з якої вбачається, що станом на 13 березня 2018 року сума податкового боргу позивача становить 162125 грн. (аркуш справи 70), однак позивач не погодився з правомірністю вимоги та оскаржив її до суду в цій справі, про що подав відповідні уточнення.

Відповідно до п. 201.1, 201.10 ст. 201, п. 1201 .1 ст. 1201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної, тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість штрафу в розмірі, зокрема, 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Згідно з положеннями п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного звязку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у звязку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Відповідно до положень п. 7 розділу ІІІ «Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку», затвердженої Наказом Державної податкової адміністрації України 10.04.2008 року №233 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про не прийняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Датою та часом надання податкового документа в електронному вигляді до органів ДПС є дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

З матеріалів справи вбачається, що посилені сертифікати відкритого ключа ТОВ «Тепломонтаж сервіс» чинні з 14.09.2017 року до 13.09.2018 року (аркуші справи 36-38).

Після отримання ТОВ «Тепломонтаж сервіс» сертифікату ключів, позивачем направлено до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області договір №140920171 від 14.09.2017 року про визнання електронних документів (аркуші справи 15-17).

З квитанції Державної фіскальної служби України №1 від 14.09.2017 року вбачається, що документ прийнято та збережено на центральному рівні. Через певний час подбайте про прийом квитанції №2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття вашого документа (аркуш справи 18).

Відповідно до квитанції Державної фіскальної служби України №2 від 31.10.2017 року вбачається, що документ договір №140920171 від 14.09.2017 року про визнання електронних документів прийнято лише 31.10.2017 року в поточній редакції (аркуш справи 19).

ТОВ «Тепломонтаж сервіс» 12.10.2017 року засобами телекомунікаційного звязку із застосуванням ЕЦП направлено контролюючому органу податкову накладну №1 від 08.09.2017 року (аркуш справи 20), проте, вищевказана податкова накладна не була прийнята податковим органом з із зазначенням причин «Блок даних. Невірний підпис сертифікат відсутній в базі сертифікатів» (аркуш справи 21) та в подальшому зазначена накладна прийнята і зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 31 жовтня 2017 року (аркуш справи 22).

ТОВ «Тепломонтаж сервіс» 13.10.2017 року засобами телекомунікаційного звязку із застосуванням ЕЦП направлено контролюючому органу податкову накладну №2 від 29.09.2017 року (аркуш справи 20), проте вищевказана податкова накладна не була прийнята податковим органом з із зазначенням причин «Блок даних. Невірний підпис сертифікат відсутній в базі сертифікатів» (аркуш справи 27).

Починаючи з 13.10.2017 року позивач неодноразово мав намір зареєструвати податкову накладну №2 від 29.09.2017 року в Єдиному реєстр податкових накладних, однак документ не було прийнято з причин, зокрема, повторності податкової накладної (аркуші справи 27-35).

Враховуючи такі обставини, позивач змінив номер податкової накладної на №3 від 29.09.2017 року та отримав квитанцію від 21.11.2017 року про прийняття документа та зупинення реєстрації із зазначенням: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах з УКТ ЗЕД: 8702. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до п. «в» п. п. 201.16.1 п. 20.1 ст. 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 року №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п. 4 цього наказу» (аркуш справи 24).

На виконання вимог п. п. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України позивачем 28 листопада 2017 року направлено до ДФС України в електронному вигляді повідомлення від 28.11.2017 року №1 з поясненнями щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК реєстрація якої/го зупинена (аркуш справи 39).

На підставі рішення Комісії ДФС №42070/39807233 від 22.12.2017 року, 27.12.2017 року податкова накладна №3 від 29.09.2017 року зареєстрована в Єдиному реєстр податкових накладних, що підтверджується квитанцією від 27.12.2017 року (аркуш справи 25).

З матеріалів справи вбачається, що податкова накладна №2 від 29.09.2017 року та податкова накладна №3 від 29.09.2017 року відображають одну господарську операцію, виписані на одну й ту ж саму суму (2980000 грн., в тому числі ПДВ у сумі 496666,67 грн.) на одного контрагента (Комунальний заклад «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр») й подані позивачем у один день (29.09.2017 року).

Таким чином, податкова накладна №3 від 29.09.2017 року фактично подавалася на реєстрацію в межах строків, передбачених Податковим кодексом України та її номер виправлявся тільки з метою її реєстрації, тобто, датою її подання суд рахує дату 13.10.2017 року, якою засобами телекомунікаційного звязку із застосуванням ЕЦП позивачем направлено контролюючому органу податкову накладну №2 від 29.09.2017 року.

Оскільки договір про визнання електронних документів на час подання на реєстрації податкових накладних вже був направлений позивачем до податкового органу, прийнятий ним про що свідчить відповідна квитанція та укладений пізніше в не з вини позивача, суд не вбачає вини позивача в несвоєчасній реєстрації податкових накладних, які направлялися до податкового органу в межах строків, передбачених ст. 201 Податкового кодексу України, а тому підстав для застосування до позивача штрафних санкцій не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак суд вважає, що відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення, не довів порушення позивачем норм законодавства при реєстрації податкових накладних, не довів несвоєчасність подачі на реєстрацію податкових накладних, тощо, що є підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Що стосується податкової вимоги Головного управління ДФС в Одеській області №30188-17 від 14.03.2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 59.1, 59.15 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні - рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Оскаржувана податкова вимога №30188-17 винесена 14.03.2018 року, однак позивачем податкове повідомлення-рішення № від 22.12.2017 року було оскаржене в адміністративному порядку та рішення Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги позивача від 30.01.2018 року винесено 29.03.2018 року, тобто, вимога винесена під час процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення, яка не була завершена.

Таким чином, оскаржувана податкова вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепломонтаж сервіс» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепломонтаж сервіс» (вул. Космонавтів, 36, каб. 25, м. Одеса, 65078) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання неправомірними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.12.2017 року, податкової вимоги №30188-17 від 14.03.2018 року задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 22.12.2017 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС в Одеській області №30188-17 від 14.03.2018 року.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепломонтаж сервіс» () сплачений судовий збір у розмірі 4863,78 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25.07.2018 року

Суддя Л.І. Свида

.