Справа № 754/3787/18
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/425/18
Справа №754/3787/18
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2018 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Панченко О.М.

при секретарі Малинка А.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ляшука Вячеслава Вячеславовича поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, рядового поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

23.03.2018 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ляшук Вячеслава Вячеславовича поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, рядового поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 17.03.2018 р. поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Ляшуком В.В. було винесено постанову серії БР №486546 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Відповідно до постанови, позивач нібито керуючи транспортним засобом Skoda Octavia А5 1.8 TSI, д.н.з. НОМЕР_1 та о 15 год. 00 хв., рухаючись по автодорозі М-06 Київ-Чоп 375 км., порушив вимогу дорожнього знаку 3.25 (обгін заборонено), а саме: здійснив обгін в зоні дії знаку. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. ОСОБА_1 вважає, що відповідачем було незаконно винесено постанову, без з'ясування обставин та при відсутності доказів вчинення правопорушення, відповідач не мав жодного доказу вчинення позивачем правопорушення. Крім того, відповідач при винесені постанови не з'ясував обставин справи, не було надано позивачу матеріалів для ознайомлення, а також відповідачем було розглянуто справу за неналежним місцем розгляду, тому позивач вважає, що постанова відповідача підлягає до скасування, та просив визнати дії відповідача протиправними.

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 р. відкрито провадження у даній справі (а.с. 13).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачі до суду не з'явились, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позову та додатків до відповідачів, а також інформацією про процесуальні права та обов'язки була надіслана відповідачам 03.04.2018 р. отримано 10.04.2018 року, та 25.05.2018 р. та отримано 05.06.2018 р. згідно зворотних почтових повідомлень.

Однак, станом на 30.07.2018 року від сторони відповідача на адресу суду не надходило будь-яких документів, що можуть свідчити про визнання позову чи заперечень проти позовних вимог позивача.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення позивача, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 486546 від 17.03.2018 р. до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно зазначеної постанови 17.03.2018 р. о 15 год. 00 хв. позивач керуючи транспортним засобом Skoda Octavia А5 1.8 TSI, д.н.з. НОМЕР_1, на автодорозі М-06 Київ-Чоп 375 км, порушив вимогу дорожнього знаку 3.25 (обгін заборонено), а саме здійснив обгін в зоні дії знаку, чим порушив п. 3.25 д.1 р.33 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 258 КпАП України, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом поряду орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерт, речовими доказам, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи ; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таке ж положення щодо оформлення постанови по справі про адміністративне правопорушення та її змісту визначаються і п. 2.11. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України № 185 від 22.05.2001 р., та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.03.2001 р. за № 272/5643.

Згідно з вимогами ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, в судовому засіданні не встановлено наявність будь-яких доказів про порушення позивачем ОСОБА_1 правил дорожнього руху 17.03.2018 р. Інспектором не надано в спростування доводів позивача будь-яких письмових доказів фіксації вчинення правопорушення позивачем, в тому числі, щодо твердження позивача відносно обставин вчинення правопорушення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.

Крім того, ч.1 ст. 276 КпАП України встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 встановлено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення;

3) на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258 КУпАП, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Статтею 122 КУпАП передбачені адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, на які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Аналогічні вимоги містяться і в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами).

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона була винесена працівниками поліції на місці вчинення правопорушення, без доставлення правопорушника до відповідного органу, що є порушенням вимог діючого законодавства в сфері дорожнього руху.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм закону вбачається, що частина 1 статті 122 КпАП України не відноситься до тих статей, за якими допускається не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, в порушення вимог діючого законодавства, протокол про адміністративне правопорушення відповідачем складений не був.

Відповідно до вимог пунктів 5-9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами) протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Пунктом 4 розділу IV зазначеної Інструкції передбачено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Пунктами 8-11 Інструкції встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не відповідає вимогам, які висунуті для постанови в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами).

Крім того, відповідачами суду не надано належних та допустимих в розумінні діючого законодавства доказів щодо вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. А за таких обставин позов ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача неправомірними та скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Статтею 284 КпАП України передбачено, що постанова про закриття справи приймається за наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Однак, дані дії повинні здійснюватися судом, як органом загальної юрисдикції, а не як адміністративним судом, в ході провадження по справі за адміністративним позовом. Тому, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ляшука Вячеслава Вячеславовича поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, рядового поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати дії поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, рядового поліції Ляшука Вячеслава Вячеславовича у складенні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР №486546, винесеної 17.03.2018 р. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БР №486546, винесену 17.03.2018 р. поліцейським роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, рядовим поліції Ляшуком Вячеславом Вячеславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні позову ОСОБА_1, в частині закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: