Справа № 804/214/1045/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2018 року Справа № 804/214/1045/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача 2 ОСОБА_3
представника третьої особи ОСОБА_4
17.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії було передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
01.02.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії.
20.02.2018 року від ОСОБА_1 надійшов уточнений адміністративний позов, в якому позивач просить:
- визнати протиправним рішення Відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті Ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Павла Глазового (Балакіна)АДРЕСА_4;
- зобовязати та поновити в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Павла Глазового (Балакіна)АДРЕСА_4;
- стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті Ради на користь ОСОБА_1 судові витрати розмірі 640 (шістсот сорок) гривень солідарно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.02.2018 року прийнято до провадження адміністративну справу №804/214/1045/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Від представника відповідача 1 ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
Представник відповідача 2 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надала письмові пояснення та письмовий відзив, в яких зазначила наступне. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6 виконуючи повноваження державного реєстратора виходив з того, що з урахуванням чинних на момент прийняття рішення норм права існує можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб і набуття іпотеко держателем права власності на нього. Як зазначила представник відповідача 2 всі дії, які вчинялись відповідачем 2 у процесі здійснення державної реєстрації у цих правовідносинах були вчинені відповідно до законодавства України, а безпосередньо державна реєстрація прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_6 була здійснена відповідачем 2 з дотриманням усіх норм чинного законодавства. Посилання позивача на те, що на момент прийняття рішення про державну реєстрацію розглядалося подання Головного територіального управління юстиції у м. Києві про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю є помилковим та безпідставним, оскільки на момент прийняття оспарюваного рішення такого подання не існувало. Відповідний наказ був виданий 25 січня 2017 року, а державна реєстрація права власності на квартиру відбулась у квітні 2016 році.
Представник ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор плюс» в судове засідання зявився, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив у задоволенні позову відмовити. Надав письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначив наступне.
Позивач уклавши Договір іпотеки, виходячи зі змісту наведеного договору - надав згоду на відчуження предмету іпотеки Іпотекодержателем (ТОВ «Вердикт Фінанс») одноособово (в разі наявності боргу за Кредитним договором) в позасудовому порядку шляхом прийняття предмету іпотеки у власність та визначили, що правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки, виступає Договір іпотеки та наявне в ньому іпотечне застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог Іпотекодержателя. Що стосується судових рішень на які позивач посилається в уточненій позовній заяві: рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016р року та рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року, за змістом яких в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення було відмовлено ТОВ «Вердикт Фінанс», то представник третьої особи зазначає про те, що вони підтверджують правомірність використання позасудового способу врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань ТОВ «Вердикт Фінанс», оскільки, саме невикористання ТОВ «Вердикт Фінанс» позасудового способу врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки про що зазначається вище і звернення до суду за захистом своїх майнових інтересів і послужило постановленню рішень про відмову у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс», при цьому, в наведених судових рішеннях судами двох інстанцій було роз'яснено товариству про використання позасудового способу врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача 2, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предметі спору, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі позичальник) було укладено кредитний договір № 0307/0608/88-143. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 45 000,00 доларів США, а останній зобов'язався у свою чергу в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію та інші платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.
25.06.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ОСОБА_1 та Банк, уклали Іпотечний договір №0307/0608/88-143-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим номером 6183, відповідно до умов якого в іпотеку була передана квартира квартири АДРЕСА_7.
02.02.2012 року Банк відступив ТОВ «Вердикт Фінанс», відповідно до договору факторингу №11 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами права вимоги до Позивача за зобов'язаннями по кредитному договору № 0307/0608/88-143 від 25.06.2008 року та Іпотечному договору №0307/0608/88-143-Z-1 від 25.06.2008 року.
14.03.2014 року ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2016 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відхилена, Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2015 року змінено в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

13.04.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_5 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на підставі договору іпотеки. Серія та номер: 6183, виданий25.06.2008 року, видавник: ОСОБА_8, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31856573 від 13.10.2016 12:46:08.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить с такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст.3 Закону України "Про нотаріат»" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 46-1 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус це спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічне положення закріплено в абз. 2 ч.1 ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який є спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень.

Відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

До повноважень органу державної реєстрації прав (а також приватного нотаріуса) належить проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України.

З наведених правових норм, вбачається, що у спірних правовідносинах нотаріус є суб'єктом владних повноважень, спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Частиною 7 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах, території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім випадків, установлених абзацами 2 і 3 ч. 5 цієї статті.

Відповідно до абз.2 і 3 ч.5 ст.3 цього Закону - державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія; державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Отже, положеннями статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено розмежування компетенції нотаріуса та державного реєстратора у сфері державної реєстрації, а саме встановлюють компетенцію нотаріуса на здійснення державної реєстрації прав у разі вчинення нотаріальної дії з об'єктом нерухомого майна.

Зі змісту Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що нотаріус виконує функції державного реєстратора виключно у випадках, коли він при цьому вчинює нотаріальну дію з нерухомим майном і проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Такі ж положення містяться в п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, згідно якого нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тобто, якщо нотаріусом було вчинено нотаріальну дію відносно нерухомого майна або об'єкту незавершеного будівництва, то подальша реєстрація прав відносно такого майна здійснюється тим самим нотаріусом, яким було вчинено таку дію. Вчинена нотаріальна дія (посвідчення договору іпотеки з наявною у ньому спеціальною умовою, яка зумовлює відсутність підстав для окремого укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя), обумовлює можливість державної реєстрації прав (наприклад власності або користування) тільки тим нотаріусом, яким посвідчено договір іпотеки.

Таким чином, приватний нотаріус не мав передбачених чинним законодавством підстав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо цього майна.

Згідно із ст.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

За змістом ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок № 868), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У взаємозв'язку з наведеним слід додати, що відповідно до положень статті 37 Закону України "Про іпотеку", яка діяла на час укладення договору іпотеки, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI, норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

При цьому, відповідно до положень статті 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення змін до статті 36 Закону, її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, абозгідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 12 Іпотечного договору за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки задоволення вимог Іпотекодержателя: 12.1. за рішенням суду; 12.2. У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису Іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості Іпотекодавця за основним зобов'язанням, а саме: заяву про невиконання Іпотекодавцем умов основного зобов'язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору. ОСОБА_5 напис вчиняється на примірнику даного Договору, який після нотаріального посвідчення буде видано Іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцем виключно у судовому порядку; 12.3. Згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Викладене в пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту Договору.

Отже, відповідно до п. 12 Іпотечного договору ТОВ «Вердикт Фінанс» було обрано один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: звернення до суду з позовною заявою, що виключає обрання іншого способу.

Як видно з матеріалів справи ТОВ «Вердикт Фінанс» не направляло ОСОБА_10 вимогу про усунення порушень, чи/то про добровільне виселення в якому останньому необхідно було повідомити про необхідність усунення порушень умов кредитного договору протягом тридцяти днів, а саме про дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом з зазначенням, загальної суми заборгованості за кредитним договором. Також не повідомлено позивача, що у разі невиконання умов договору ТОВ «Вердикт Фінанс» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», шляхом реєстрації ТОВ «Вердикт Фінанс» права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання ОСОБА_10 зобов'язань за кредитним договором, або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі.

Таким чином, оскільки вимога на адресу позивача не направлялась, то останній не був повідомлений у встановленому законом порядку про початок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з пунктом 11 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у тому числі якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобовязанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним)

Абзацом 2 Пункту 11 договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобовязання та зобовязань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Станом на день прийняття рішення приватним нотаріусом 13.10.2016 року строк для переходу права власності на предмет іпотеки, який визначений п.11 договору іпотеки №0307/0608/88-143-Z-1 від 25.06.2008 ще не настав.

Також слід взяти до уваги, що спірна квартира як забезпечення кредитів в іноземній валюті використовується як місце постійного проживання позичальника, а загальна площа не перевищує 250 кв. метрів., а тому підпадає під дію Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (реєстраційний №51404742 в ЄДРСР).

Таким чином, положеннями Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від суб'єкта, який здійснює таке стягнення), що фактично і було зроблено за результатами прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

Відповідно до положень статті 46-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Користування Державним реєстром речових прав на нерухоме майно здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію та/або здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, нотаріус виконує функції державного реєстратора у випадках, коли він при цьому вчинює нотаріальну дію з нерухомим майном і проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої нотаріальної дії.

Відповідачем ОСОБА_6 не вчинялось жодної з перелічених у статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріальної дії зі спірним об'єктом нерухомого майна, а тому відповідач у межах спірних правовідносин не мав передбачених чинним законодавством підстав здійснювати функції державного реєстратора щодо цього майна. Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2015 року у справі №К/800/66279/13 (реєстраційний номер в ЄДРСР 42627401) та від 02 лютого 2016 у справі №К/800/44973/15 (реєстраційний номер в ЄДРСР 55514131).

Згідно із ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових, прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноваженим управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним та юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме права власності на нерухоме майно.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено систему органів державної реєстрації прав, яку складають центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав (Укрдержреєстр) та територіальні органи Міністерства юстиції України, нотаріус, як спеціальний суб'єкт реєстрації прав при вчиненні нотаріальної дії.

Частиною 5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», додатком до якого є Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до Порядку взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року.

У цьому звязку, суд вважає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 13.10.2016 року в порушення ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року №607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб» незаконно прийняла рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.10.2016 року, номер 31857131, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 (Балакіна) у місті ОСОБА_7 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», оскільки не мала на це відповідного права, а відтак рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 17.03.2017 року скарги фізичних осіб та юридичних осіб на дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, як державного реєстратора неодноразово розглядалися на засіданні Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, у порядку, визначеному статтею 37 Закону та Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128. У звязку виявленими порушеннями законодавства у сфері державної реєстрації прав, допущеними приватним нотаріусом ОСОБА_6 під час проведення оскаржуваних реєстраційних дій, на підставі рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виданого у формі наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2016 № 1084/5, приватному нотаріусу ОСОБА_6 тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру прав строком на шість місяців. Також наказом Міністерства юстиції України від 25.01.2017 № 185/5 анульовано доступ приватного нотаріуса ОСОБА_6 до Державного реєстру прав. Відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Головне територіальне управління) від 18.07.2016 № 2112/8 було проведено позапланову перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_6, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил ведення нотаріального діловодства. За наслідками перевірки наказом Головного територіального управління від 29.07.2016 № 476/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_6 була тимчасово зупинена з 02.08.2016 року відповідно до пункту 1 частини першої статті 291 Закону України «Про нотаріат».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним рішення Відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті Ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Павла Глазового (Балакіна)АДРЕСА_4 та зобовязання та поновити в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Павла Глазового (Балакіна)АДРЕСА_4 суд зазначає таке.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання громадян можна здійснити на підставі документів,які свідчать про відчуження майна та інших визначених законодавством документів.

З матеріалів справи видно, що до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради звернувся громадянин ОСОБА_11 за довіреністю від 21.10.2016 року №297 як уповноважений представник ТОВ «Вердикт Фінанс», яке є власником квартири 46 будинку 24 на вулиці ОСОБА_12 на підставі договору іпотеки від 25.06.2008 року №6183, номер запису про право власності 16889265 від 13.04.2016 про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із заявою та належними документами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» з питання зняття з реєстрації місця проживання колишнього власника квартири ОСОБА_1, 21.05.1979 року за адресою: ОСОБА_13 Ріг, АДРЕСА_8, як такого, що втратив право власності та користування житлом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 комітетом Саксаганської районної у місті ради не було порушено вимоги чинного законодавства, а відповідач 1 діяв відповідно до наданих йому повноважень.

З огляду на викладене, вимоги позивача про визнання протиправним рішення Відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті Ради щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Павла Глазового (Балакіна)АДРЕСА_4 та зобовязання поновити в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Павла Глазового (Балакіна)АДРЕСА_4 задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи рішення суду про часткове задоволення позовних вимог, а також те, що у справі міститься документальне підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 640, 00 грн. (оригінал квитанції №159508620 від 15.02.2017 року), судові витрати позивача у розмірі 320, 00 грн. відповідно до задоволених вимог, який не є субєктом владних повноважень, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (м. Кривий Ріг, вул. Балакіна, 24/46, 50000) до ОСОБА_5 комітету Саксаганської районної у місті ради (м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 32, 50071), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ ОСОБА_6 (вул. Дмитрівська, 33-35, літ. Д, м. Київ, 04000), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Вердикт Фінанс (вул. Констянтинівська, буд.5, корп. А, м. Київ, 04071) про визнання протиправними та скасування рішень, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) від 13.10.2016 року, номер 31857131, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 (Балакіна) у місті ОСОБА_7 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс».

Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», , право власності на квартиру АДРЕСА_2 (Балакіна) у місті ОСОБА_7, що здійснений приватним нотаріусом 13.04.2016 року, а саме: право власності № 16889265 внесений 13.04.2016 року об 11:07:07 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31856573, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки, серія та номер: 6183, виданий 25.06.2008 року, видавник: ОСОБА_8, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області. Реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 110; об'єкт нерухомого майна: квартира. Об'єкт житлової нерухомості: Так; площею: загальна площа (кв. м) 52,7, житлова площа (кв.м): 30,1; адреса: АДРЕСА_3; власник: Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс», .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 33, оф.2) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складений 16 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_14