Справа № 805/3947/18-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2018 р. Справа№805/3947/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Череповський Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за вересень грудень 2014 р. в сумі 12306,84 грн., яка входить до складу спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - Відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за вересень грудень 2014 р. в сумі 12306,84 грн., яка входить до складу спадщини.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що є внутрішньо перемішеною особою, після смерті батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла недоотримана пенсія, яка знаходиться у Відповідача в сумі 12306,84 грн., про що 08.12.2016 року державним нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом Позивач звернулася до Відповідача з метою оформлення документів та отримання належної спадкоємцю суми недоотриманої пенсії, однак Відповідачем у виплаті Позивачу недоотриманої пенсії, яка залишилась після померлого, відмовлено із посиланням, що пенсійний фонд зобовязаний виплатити недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невиплати Позивачу недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини після смерті її батька ОСОБА_2;

- зобовязати Відповідача виплатити Позивачу недоотриману пенсію її померлого батька ОСОБА_2, яка входить до складу спадщини, за період вересень грудень 2014 року, в сумі 12 306,84 грн.

Ухвалою суду від 04 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі № 805/3947/18-а, призначене судове засідання.

В судове засідання Позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належними чином, просила справу розглянути без її участі.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належними чином. Згідно відзиву на адміністративний позов, вимоги Позивача суперечать чинному законодавству. Позивач дійсно відповідно до свідоцтва про право на спадщину має право на отримання недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2, однак Пенсійний фонд зобовязаний виплатити недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, отже Відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, а значить відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 - Донська, б. 11, кв. 1.

Відповідач - Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, є органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Положенням про Пенсійний фонд України», затвердженим Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №384/2011.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-НО № 909609 від 15.05.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, батько Позивача ОСОБА_2 помер 01.01.2015 року, про що 15.05.2015 складено відповідний актовий запис № 476.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є спадкоємцем з недоотриманої пенсії в сумі 12306,84 грн., що належала померлому на підставі довідки, виданої 22.09.2015 року №5981/03 УПФУ в м. Селидове Донецької області.

З Розпорядження начальника Селидовського ОУПФУ Донецької області № 3 від 23.01.2018 року вбачається, що було постановлено виплатити Позивачу недоотриману пенсію померлого ОСОБА_2 в сумі 794,36 грн. за період з 22.01.2015 року по 31.01.2015 року.

05.02.2018 року Позивач звернулася до Відповідача зі скаргою щодо невиплати залишку пенсії, яку Позивач має право отримати відповідно до свідоцтва про спадщину за законом.

09.02.2018 року Відповідач надав відповідь, відповідно до якої вбачається, що Пенсійний фонд зобовязаний виплатити недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, що входить до складу спадщини.

Спірним питанням даної справи є правомірність обмеження Відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є субєктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, яка належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи ні.

Частиною 2 статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що члени сім'ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Так, Цивільним кодексом України регулюються правовідносини у сфері спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною 1 статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у звязку з його смертю, передаються членам його сімї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Аналізуючи зазначені положення законодавства суд вважає, що у даних спірних правовідносинах застосуванню підлягає саме ст. 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", як така, що регулює правовідносини, які виникли після смерті пенсіонера та після визнання певної суми недоотриманої пенсії спадщиною.

Натомість ст. 46 зазначеного Закону подібних вказівок не містить та, на думку суду, призначена для реалізації саме особою, яка безпосередньо отримує пенсію. Також положення зазначеної статті застосовуються лише у випадку встановлення власної вини пенсіонера, що полягає у недоотриманні пенсії. Втім наявність або відсутність вини не може бути інкримінованою лише за судженням установи пенсійного фонду.

Водночас суд зауважує, що в позовній заяві Позивач просила зобовязати Відповідача виплатити їй недоотриману пенсію померлого батька, яка входить до складу спадщини, за період вересень грудень 2014 року в сумі 12 306,84 грн., однак своїм розпорядженням № 3 від 23.01.2018 року Відповідач постановив виплатити Позивачу недоодержану пенсію в розмірі 794,36 грн., яка входить до загальної суми в 12 306,84 грн., тобто належним способом захисту порушених прав Позивача суд вважає зобовязання Відповідача виплатити Позивачу залишок недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті її батька та увійшла до складу спадщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

Таким чином, враховуючи положення ст. 52 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню в контексті даної справи, суд вважає за належне визнати протиправними саме дії, а не бездіяльність Відповідача щодо виплати Позивачу недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, в меншому розмірі в сумі 794,36 грн. за період з 22.01.2015 року по 31.01.2015 року та зобовязати Відповідача виплатити Позивачу недоотриману пенсію, яка входить до складу спадщини, з урахуванням фактично виплачених сум.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілити відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 52, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (Донецька обл., м. Новогродівка, вул. Садова, б. 5, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1) до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Героїв праці, б. 6, ідентифікаційний код юридичної особи в ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за вересень грудень 2014 р. в сумі 12306,84 грн., яка входить до складу спадщини задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2016 року, в меншому розмірі в сумі 794,36 грн. за період з 22.01.2015 року по 31.01.2015 року.

Зобовязати Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення складене в повному обсязі 26 липня 2018 року.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Череповський Є.В.