Справа № 820/1922/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

25 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1922/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Бегунца А.О.
Суддів - Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.
розглянувши в порядку письмового провадження питання про прийняття додаткової постанови щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу по адміністративній справі за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2018р. по справі № 820/1922/18
до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві
про скасування рішення,
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Державної міграційної служби України у м. Києві № 110181 від 28.02.2018 року про скасування громадянину Вєтнаму ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 дозволу на імміграцію в Україну. Стягнуто на користь громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, адреса: 61000, АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, адреса:02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а).

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 04.05.2018, подав апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2018 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2018 по справі № 820/1922/18 залишено без змін.

16.07.2018 року на адресу Харківського апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява щодо відшкодування судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, прийшла до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткової постанови з огляду на наступне.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 надано роз'яснення щодо застосування норм Кодексу адміністративного судочинства України щодо ухвалення додаткового судового рішення.

Так, за правилами Кодексу адміністративного судочинства України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

4. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1, ч. 3, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, слід враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.

Частиною 6 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до ч.7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу тільки за відповідним клопотанням іншої сторони.

Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В обґрунтування доводів клопотання відповідач зазначає відповідно до ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України вказаний спір відноситься до категорії справ незначної складності. Також зазначає, що представник позивача систематично здійснює представництво інтересів іноземних громадян у аналогічних спорах та використовує у своїй діяльності раніше напрацьовані матеріали та шаблони документів. Таким чином, представництво інтересів позивача не потребують значного часу на надання вказаних послуг, а тому витрати на правову допомогу в сумі 2900,00 грн. є необґрунтованими, так як розмір витрат не є співрозмірним та пропорційним до предмету спору. На підставі наведеного, просить заяву представника позивача про стягнення судових витрат у розмірі 2900,00 грн. залишити без задоволення.

Розглянувши надані представником позивача докази понесених витрат на правничу допомогу адвоката та доводи клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги №Д-8/18 від 22.01.2018, копію додаткової угоди № 2 від 22.01.2018 року до Договору № Д-8/18 від 22.01.2018, копія довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» про відкриття розрахункового рахунку на ім'я ОСОБА_3, копії квитанцій про оплату послуг адвоката за договором №Д-8/18 від 22.01.2018 в загальній сумі 2900,00 грн., копія акту виконаних робіт №2 від 16.07.2018 до договору №Д-8/18 від 22.01.2018, копії звітів по дебетовим та кредитовим операціях по р/рахунку адвоката ОСОБА_3 № 1976 за липень 2018 року.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів, враховуючи складність справи та надані адвокатом послуги, суми підтверджених судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду даної справи, дійшла висновку що відшкодуванню на користь позивача підлягає сума 2900 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 134, 139, 243, 250, 310, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 про прийняття додаткового судового рішення з питань сплати судових витрат - задовольнити.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь громадянина В'єтнаму ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1) судові витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в сумі - 2900 (дві тисячі дев'ятсот) гривень відповідно до усіх здійснених документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (02152, м.Київ, вул. Березняківська, 4-а, ).

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.