Справа № 812/1145/18
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2018 року справа №812/1145/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 р. у справі № 812/1145/18 (головуючий І інстанції Пляшкова К. О.), яке складено в повному обсязі 04 червня 2018 року у м.Сєвєродонецьку Луганської області, за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення від 03.04.2018 № 1465, зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, апелянт) в якому просив суд визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 03 квітня 2018 року № 1465 «Про відмову в призначенні пенсії згідно ст. 114 ч. 2 п. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Неруці Геннадію Радіоновичу» та зобов'язати відповідача призначити позивачу пільгову пенсію за Списком № 1, з врахуванням до його загального стажу періоду проходження служби в лавах Радянської Армії з 30.05.1986 по 13.06.1988; періоду навчання в Краснолучському гірничому технікумі з 01.09.1985 по 28.05.1986 та з 01.09.1988 по 01.07.1990; з врахуванням до загального і пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: з 16.05.1989 по 06.07.1989 - проходження виробничої практики підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею на шахті «Штерівська» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»; з 08.01.1990 по 03.05.1990 - проходження виробничої практики підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею на шахті «Штерівська» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»; з 13.08.1990 по 10.12.1996 - підземний гірничий майстер з повним робочим днем під землею на шахті «Штерівська» виробничого об'єднання «Донбасантрацит», яка у подальшому перейменована у шахтоуправління «Запорізьке» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»; з 23.12.1996 по 31.01.1997 - підземний гірничий робітник 2 розряду з повним робочим днем під землею в шахтоуправлінні «Запорізьке» виробничого об'єднання «Донбасантрацит».

В обґрунтування позову зазначили, що 26.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки має відповідний вік та стаж роботи для призначення зазначеної пенсії. Рішенням від 03.04.2015 № 1465 «Про відмову в призначенні пенсії згідно пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» позивачу відмовлено у призначенні пенсії. У рішенні відповідач зазначив, що у позивача загальний стаж складає 17 років 07 місяць 18 днів, у тому числі на пільгових умовах за Списком № 1 - 4 роки 10 місяців 27 днів, що для призначення пенсії на пільгових умовах недостатньо. З таким рішенням позивач не згоден, оскільки вважає, що його загальний стаж роботи складає 26 років 01 місяць 21 день, у тому числі на пільгових умовах за Списком № 1, розділ І, підрозділ І - «10101000 - підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалин» - 12 років 08 місяців 05 днів. З посиланням на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач вважає, що відповідач внаслідок порушень зазначених вимог Закону позбавив його права на пенсію, що стало підставою для подання даної позовної заяви.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Управління пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області від 03 квітня 2018 року № 1465 «Про відмову в призначенні пенсії згідно ст. 114 ч. 2 п. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Неруці Геннадію Радіоновичу» та зобов'язав Управління пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області повторно вирішити питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 26.02.2018 про призначення пенсії, з урахуванням до його загального стажу періоду проходження служби в лавах Радянської Армії з 30.05.1986 по 13.06.1988; періоду навчання в Краснолучському гірничому технікумі з 01.09.1985 по 28.05.1986 та з 01.09.1988 по 01.07.1990; з врахуванням до загального і пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: з 16.05.1989 по 06.07.1989 - проходження виробничої практики підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею на шахті «Штерівська» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»; з 08.01.1990 по 03.05.1990 - проходження виробничої практики підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею на шахті «Штерівська» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»; з 13.08.1990 по 10.12.1996 - підземний гірничий майстер з повним робочим днем під землею на шахті «Штерівська» виробничого об'єднання «Донбасантрацит», яка у подальшому перейменована у шахтоуправління «Запорізьке» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»; з 23.12.1996 по 31.01.1997 - підземний гірничий робітник 2 розряду з повним робочим днем під землею в шахтоуправлінні «Запорізьке» виробничого об'єднання «Донбасантрацит»з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні вимоги про зобов'язання Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за Списком № 1 - було відмовлено. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване тим, що відповідач безпідставно не врахував періоди роботи позивача в шахті, оскільки зазначені періоди роботи, підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги управління зазначає, що достовірність виданих копії довідок які складені підприємствами підтвердити неможливо, а тому загальний стаж позивача складає 17 років 07 місяць 18 днів, що в свою чергу не відповідає вимогам п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо призначення пенсії на пільгових умовах. Довідки ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № 1-1/976, 977, 978, 979, 981 за період роботи позивача з 16.05.1989 підземним гірником, з 08.01.1990 по 30.05.1990 та з 13.08.1990 по 10.12.1996 гірничим майстром, та з 23.12.1996 по 31.01.1997 гірничим робітником, надані 26.02.2018 до заяви про призначення пенсії, відповідачем не враховані, оскільки за даними реєстру страхувальників Пенсійного фонду України шахта «Штерівська» та шахтоуправління «Запорізьке» розташовані на території, яка не контролюється органами державної влади України. Витребувати будь-які документи, які б мали юридичну силу, на даний час не можливо.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, звернувся 26.02.2018 до УПФУ в м. Лисичанську із заявою про призначення пенсії, додавши до неї дублікат трудової книжки; копію довідки від 23.03.2015 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України; копію військового квитка від 22.05.1986 НОМЕР_2; довідки від 12.12.2014 № 1-1-976, 977, 978, 979 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видані ДП «Донбасантрацит» по шахті «Штеровська»; довідки від 12.12.2014 № 971, 981 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видані ДП «Донбасантрацит» по шахтоуправлінню «Запоріжське». Копії зазначених документів наявні в матеріалах справи (арк. спр. 44-56, 82).

За результатами розгляду зазначених документів УПФУ в м. Лисичанську прийнято рішення від 03 квітня 2018 року № 1465 «Про відмову в призначенні пенсії згідно статті 114 частини другої пункту 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Неруці Геннадію Радіоновичу» (арк. спр. 15-17).

Дослідженням цього рішення встановлено, що відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 має загальний стаж роботи 17-07-18, у тому числі 4-10-27 на пільгових умовах за Списком № 1 - «шахтарі». Разом з тим, з рішення не можливо встановити, який конкретно стаж роботи позивача, записи про який наявні у дублікаті його трудової книжки, зараховані відповідачем до вищевказаного загального стажу позивача та стажу на пільгових умовах.

З посиланням на положення Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зазначено, що датою заповнення дубліката трудової книжки є 23.10.1998, а періоди роботи за Списком № 1 розпочинаються з 16.05.1989 по 06.07.1989, з 08.01.1990 по 03.05.1990, з 13.08.1990 по 10.12.1996, з 23.12.1996 по 31.01.1997. Відповідно всі ці записи підлягають перевірці за первинними документами.

У свою чергу, період проходження виробничої практики на шахті «Штеровська» з 16.05.1989 по 06.07.1989 в якості підземного гірничого робітника не підтверджено випискою з наказу на направлення для проходження виробничої практики. Період проходження виробничої практики на шахті «Штеровська» з 08.01.1990 по 03.05.1990 в якості підземного гірничого майстра не підтверджено довідкою про кількість днів спусків-виїздів в шахту та випискою з наказу на направлення для проходження виробничої практики.

У зв'язку з тим, що місто Красний Луч Луганської області (територіальне місце розташування шахти «Штеровська» та шахтоуправління «Запоріжське») віднесено до переліку населених пунктів, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, органи Пенсійного фонду України тимчасово не виконують свої повноваження і не мають доступу до архівних сховищ, тому - отримати будь-які документи не надається можливим. Витребування необхідних документів та перевірка факту роботи позивача в шкідливих умовах буде можливим після повернення зазначеної території під контроль органів державної влади України. З огляду на вище зазначене, довідки, видані ДП «Донбасантрацит» по шахті «Штеровська» та шахтоуправлінню «Запоріжське» не можуть бути враховані для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки шахта «Штеровська» та шахтоуправління «Запоріжське» за даними Відомостей з реєстру страхувальників Пенсійного фонду України розташовані на території, яка не контролюється органами державної влади України. Витребувати будь-які документи, які мають юридичну силу, на даний час, не можливо.

Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного фонду позивачка була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Спірним питанням у справі є наявність (відсутність) підстав для призначення позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі наданих позивачем до відповідача документів.

Мотивуючи відмову у призначенні пенсії, пенсійний фонд зазначив, що копії пільгових довідок, які були надані для розгляду, видані підприємствами, які знаходяться на території яка не контролюється українською владою.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком. Так Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України».

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 05/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 " Прикінцеві та перехідні положення " Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції ", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно розділу «Луганська область» вказаного Додатку, до Переліку включено м.Хрустальний (Красний Луч) Луганської області.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014 затверджено Перелік населених пактів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. м.Хрустальний (Красний Луч) Луганської області.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &дь) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш смертним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&йн). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіка Молдова та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони (тобто є окупованою) (Mozer v . the Republic of Moldova and Russia 23022016 & 142).

Отже, оскільки право позивача, як право на пенсію грунтується на положеннях Закону України «Про пенсійне забезпечення». Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Оцінюючи ксерокопії наданих позивачем документів, виданих установами на тимчасово окупованій території України, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou V. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), згідно яких ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, який дійшов висновку про неправомірність рішення відповідача який не прийняв до уваги довідки ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № № 1-1/975, 1-1/976, 1-1/977, 1-1/978, 1-1/979, 1-1/981, які підтверджують період проходження позивачем виробничої практики на шахті «Штеровська» у період з 16.05.1989 по 06.07.1989 та з 08.01.1990 по 03.05.1990, а також період роботи на шахті «Штеровська» з 13.08.1990 по 10.12.1996 та шахтоуправлінні «Запоріжське» з 23.12.1996 по 31.01.1997. .

Крім того, відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як слідує з вищеописаних матеріалів справи, позивач на час звернення до відповідача досяг 50 років.

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності) (пункт 23 Порядку № 637).

Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція), у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства.

У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Дослідженням дубліката трудової книжки позивача встановлено, що у ній відсутні відомості, що визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах, відповідно, суд погоджується з твердженнями відповідача, що у такому випадку підтвердження спеціального трудового стажу здійснюється уточнюючими довідками підприємства, установи, організації.

Разом з тим, як вже вище зазначено, судом встановлено, що позивачем на виконання вимог пункту 20 Порядку № 637 разом із заявою про призначення пенсії додано довідки ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № № 1-1/975, 1-1/976, 1-1/977, 1-1/978, 1-1/979, 1-1/981 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (арк. спр. 44-49).

Оглядом копій цих довідок встановлено їх відповідність додатку № 5 Порядку № 637 та пункту 23 цього Порядку.

Таким чином, судом встановлено, що довідки, видані ДП «Донбасантрацит», у розумінні Порядку № 637, є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявний трудовий стаж позивача.

Також необхідно зазначити, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком зобов'язаний був враховувати інформацію, зазначену у довідках ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № № 1-1/975, 1-1/976, 1-1/977, 1-1/978, 1-1/979, 1-1/981, якими підтверджено періоди проходження позивачем виробничої практики на шахті «Штеровська» у період з 16.05.1989 по 06.07.1989 та з 08.01.1990 по 03.05.1990, а також період роботи на шахті «Штеровська» з 13.08.1990 по 10.12.1996 та шахтоуправлінні «Запоріжське» з 23.12.1996 по 31.01.1997. Відповідно, відмова у врахуванні такої інформації є безпідставно та суперечить вимогам чинного законодавства.

Однак, з вищевикладених міркувань суд під час розгляду даної справи не враховує архівну довідку від 15.11.2017 № 127, видану Державною освітньою установою середньої професійної освіти Луганської Народної Республіки «Краснолуцький горно-промисловий коледж», оскільки така довідка видана установою, що створена у порядку не передбаченому чинним законодавством України.

Що стосується зазначеної у рішенні відповідача такої підстави для не зарахування до стажу роботи позивача періоду проходження виробничої практики на шахті «Штеровська» з 16.05.1989 по 06.07.1989 підземним гірничим робітником та з 08.01.1990 по 03.05.1990 підземним гірничим майстром, як не підтвердження випискою з наказу на направлення для проходження виробничої практики, суд вважає її необґрунтованою, оскільки за правилами, визначеними пунктів 2.16, 2.17, 2.18 Інструкції навчальними закладами, підприємствами, де надалі вони будуть працювати, до трудової книжки учнів вносить запис про проходження виробничої практики на підставі відповідної довідки, виданої підприємством, на якому проходила виробнича практика, із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи, яка зберігається в особовій справі, як документ суворої звітності.

Дослідженням дубліката трудової книжки позивача встановлено, що відповідні записи внесені безпосередньо підприємством, на якому позивач проходив виробничу практику. Такі записи у повній мірі відповідають вимогам, визначеним розділом «Відомості про роботу» Інструкції.

Більш того, відповідні записи підтверджені також й довідками ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № № 1-1/976, 1-1/978 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній. Особливий характер роботи під час виробничої практики з 08.01.1990 по 03.05.1990 підтверджений архівною довідкою ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № 1-1/977.

На спростування тверджень відповідача щодо не підтвердження проходження виробничої практики на шахті «Штеровська» з 08.01.1990 по 03.05.1990 довідкою про кількість днів спусків-виїздів в шахту позивачем до матеріалів справи надано архівну довідку ДП «Донбасантрацит» б/н та б/д, яка уточнює особливий характер роботи чи праці, необхідні для призначення пільгової пенсії (арк. спр. 50).

Разом з тим, дослідженням документів, поданих позивачем для призначення пенсії разом із заявою про призначення пенсії, встановлено, що позивачем така архівна довідка до відповідача не подавалась, відповідно, відповідачем оцінка цьому доказу при прийнятті оскаржуваного рішення не надавалась.

Слід зазначити, що уповноваженими особами для призначення пенсії є органи Пенсійного фонду України, до компетенції яких і входить розгляд документів, в тому числі і нових. Суд не уповноважений втручатися до дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень та досліджувати нові документи, які не подавалися пенсійному органу, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб'єкта владних повноважень, відповідність його рішень критеріям правомірності, які пред'являються до рішень суб'єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Таким чином оцінку вищевказаному доказу, додатково наданому позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовано вимоги, та яку не враховано відповідачем при прийнятті рішення щодо призначення пенсії за віком позивачу, має бути надано відповідачем при вирішенні питання щодо призначення пенсії ОСОБА_1

Твердження відповідача, що відповідно до вимог Інструкції всі записи, внесені до дати оформлення дубліката трудової книжки, підлягають перевірці за первинними документами, відповідно, підлягає перевірці й достовірність всіх документів, уточнюючих пільговий характер роботи позивача за цей період, суд вважає безпідставними.

Так, згідно з пунктом 5.2 Інструкції дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Пунктом 5.3 Інструкції визначено, що якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Системним аналізом вищевикладених положень Інструкції встановлено, що перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція не містять будь-яких положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки.

Дослідженням нотаріально засвідченої копії дубліката трудової книжки позивача встановлено, що у ній всі записи про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки - 23.10.1998, здійснені у відповідності із вимогами Інструкції, зокрема, із зазначенням найменування, дати і номеру документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті трудової книжки.

Крім того, слід зазначити, що дублікат трудової книжки позивача оформлений тим самим підприємством, на якому позивач працював до дати оформлення дубліката, на підставі первинної документації оформленої цим підприємством.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача, що до дати оформлення дубліката трудової книжки підлягає перевірці органами Пенсійного фонду України достовірність всіх документів, уточнюючих пільговий характер роботи позивача є безпідставними.

Що стосується тверджень позивача про не зарахування відповідачем до стажу роботи періоду його навчання на денному відділенні у Краснолуцькому гірничому технікумі у період з 1985 по 1990 рік, що підтверджено копією диплома від 22.06.1990 НТ № 828690 (арк. спр. 53), а також проходження служби в Радянській армії з 28.05.1986 по 13.06.1988, що підтверджено копією військового квитка від 22.05.1986 НОМЕР_2 (арк. спр. 51), суд зазначає, що оскаржуване рішення взагалі не містить відомостей про зарахування чи не зарахування відповідачем цього періоду до стажу роботи позивача. З чого, суд дійшов висновку, що відповідачем питання щодо зарахування періоду навчання та служби в армії до стажу роботи позивача відповідачем взагалі не вирішувалося. Відповідно, судом встановлено, що УПФУ в м. Лисичанську не повно розглянуто заяву позивача про призначення йому пенсії за віком, без врахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення.

Зважаючи на те, що відповідач не повно розглянув заяву позивача, безпідставно не врахував наявні у дублікаті трудової книжки позивача записи про період роботи до дати оформлення дубліката, а також довідки ДП «Донбасантрацит» від 12.12.2014 № № 1-1/975, 1-1/976, 1-1/977, 1-1/978, 1-1/979, 1-1/981, якими підтверджено періоди проходження позивачем виробничої практики на шахті «Штеровська» у період з 16.05.1989 по 06.07.1989 та з 08.01.1990 по 03.05.1990, а також період роботи на шахті «Штеровська» з 13.08.1990 по 10.12.1996 та шахтоуправлінні «Запоріжське» з 23.12.1996 по 31.01.1997, суд дійшов висновку, що рішення відповідача від 03.04.2018 № 1465 про відмову у призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 р. у справі № 812/1145/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 р. у справі № 812/1145/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено та підписано 24 липня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

Т.Г.Гаврищук