Справа № 806/3037/18
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/3037/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання нарахувати та виплатити грошову допомогу.

Позивач зазначає, що з 10.11.1985року по 18.10.1999року проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України в Житомирській області та був звільнений за власним бажанням. В період з 19.10.1999року по 30.12.2005 року проходив службу в податковій міліції ДПА в Житомирській області та був звільнений зі служби за станом здоров'я. Позивач вважає, що при такому звільненні отримав право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, але така допомога не була виплачена. На неодноразові письмові звернення Позивача Відповідач відмовляє у виплаті такої допомоги.

Ухвалою суду від 26.06.2018року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.07.2018року представником Відповідача, Головного управління ДФС у Житомирській області, направлено відзив на позов, в якому проти позову заперечується. На думку представника Відповідача, Позивач право на одноразову грошову допомогу набув ще при звільненні із органів внутрішніх справ та реалізував вказане право у вигляді отриманої одноразової грошової допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення. По цій причині Позивачу було відмовлено у нарахуванні та виплаті такої одноразової грошової допомоги.

20.07.2018року Позивач направив відповідь на відзив, в якій зазначив, що на час звільнення зі служби в органах внутрішніх справ у нього не було права на пенсію, а тому він не міг набути права на відповідну грошову допомогу при звільненні.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, особам, які мають право на пенсію, регулюються правовими нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 pоку N 2262-XII (надалі - Закон N 2262-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач з 10.11.1985року по 18.10.1999року проходив службу в органах внутрішніх справ УМВС України в Житомирській області та був звільнений зі служби за власним бажанням. В період з 19.10.1999року по 30.12.2005 року Позивач проходив службу в податковій міліції Державної податкової адміністрації в Житомирській області та був звільнений зі служби в запас на підставі п."в" ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (через обмежений стан здоров'я).

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивачу при звільненні зі служби в податковій міліції Державної податкової адміністрації в Житомирській області, правонаступником якої є Відповідач, спірна одноразова грошова допомога при звільненні не вплачувалася. Вказані обставини підтверджуються також довідкою про нараховане та виплачене Позивачу відповідне грошове забезпечення (а.с.14).

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача на час звільнення зі служби в податковій міліції ДПА в Житомирській області (30.12.2005рік) права на виплату грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Рішення Відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті Позивачу вказаної одноразової грошової допомоги не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і не відповідає обставинам справи, а тому є протиправним з огляду на таке.

Право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні військовослужбовці та особи, які мають право на пенсію за Законом N 2262-XII, було передбачено лише змінами, внесеними до ст.9 цього Закону Законом України від 25.03.2005 р. N 2505-IV.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" від 4 липня 2002 року N 51-IV військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, передбачалася виплата допомоги в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на день звільнення Позивача за власним бажанням зі служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Житомирській області, 18.10.1999року, законодавством не була передбачена спірна одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні.

Більш того, на час такого звільнення зі служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Житомирській області Позивач не відносився до осіб, які мали право на пенсію за Законом N 2262-XII.

Судом встановлено, що лише на час звільнення Позивача зі служби в податковій міліції ДПА в Житомирській області (30.12.2005рік) його вислуга років становила 22 роки 1 місяць та 24 дня, а в пільговому обчисленні - 25років 1 місяць та 12 днів.

Тобто, на час звільнення Позивача зі служби в податковій міліції ДПА в Житомирській області (30.12.2005рік) він отримав право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби при звільненні.

Зазначене свідчить про протиправність відмови Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу таку одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 повні календарні роки служби при звільненні. Така відмова стала наслідком неврахування Відповідачем вимог ст.9 Закону N 2262-XII, що були чинні на всі спірні періоди.

Суд вважає безпідставними і такими, що не підлягають врахуванню доводи Відповідача щодо набуття Позивачем права на одноразову допомогу та її виплату при звільненні зі служби в органах внутрішніх справ УМВС України в Житомирській області.

По-перше, такі доводи Відповідача є протирічивими.

Так, у відповідях від 23.11.2017року та від 18.01.2018року на звернення Позивача Відповідач стверджує про наявність такого права на допомогу в розмірі 5-місячного грошового забезпечення та її виплату, а відзиві на позовну заяву - в розмірі місячного грошового забезпечення.

По-друге, всупереч вимогам ст.77 КАС України Відповідачем на підтвердження таких доводів не надано жодних належних та допустимих доказів.

Суд вважає також безпідставними і такими, що не підлягають врахуванню доводи Відповідача про те, що вислуга років Позивача на час звільнення зі служби в податковій міліції ДПА в Житомирській області складала лише повних 6 календарних років.

Відповідач не врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року N 1716 на осіб начальницького складу податкової міліції поширено чинність постанови КМ України від 17 липня 1992 р. N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Відповідно до вимог п.1 цієї постанови N 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону N 2262-XII зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду, військова служба в Збройних Силах, тощо.

Відповідач не врахував, що постановою КМ України №393 регулюються виключно правовідносини, зумовлені набуттям відповідними особами із числа військовослужбовців права на пенсію.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 повні календарні роки служби при звільненні.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити, визнати протиправною відмову Головного управління ДФС у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повні календарні роки служби при звільненні.

Зобов'язати Головне управління ДФС у Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.Юрка Тютюнника,7 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (10029, м.Житомир, вул. князів Острозьких,83 кв.89, ІКПП НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 22 повні календарні роки служби при звільненні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя М.Ф. Нагірняк