Справа № 295/5253/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м.Житомир справа № 295/5253/18

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Магдич В.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Климчука С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування йому грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільнені у запас, йому протиправно не нарахована в повному обсязі грошова допомога при звільненні, оскільки до її складу не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889. Позивач вважає, що такі дії відповідача є незаконними та такими, що порушують його права, а тому просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 03.05.2018 справу передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду, відповідно до п.2 ч.1 ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою від 18.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та судове засідання призначено на 19.07.2018.

Позивач в судове засідання з"явився, позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмовому відзиві. Свою позицію обґрунтовує тим, що винагорода, встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується і виплачується одноразова грошова допомога при звільненні на підставі пункту 38.6 Інструкції №260 "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам". Крім того, щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, не мала постійного характеру, її розмір не є фіксованим, а виплата може відбуватись не щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 07.04.2015 № 69 позивач був звільнений з військової служби (за станом здоров`я) та з 07.04.2015 виключений із списків особового складу військової частин та всіх видів забезпечення (а.с.6).

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2016 № 1467 вбачається, що позивачу було здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (а.с.7). При цьому, як стверджує позивач, вихідна допомога була виплачена без врахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої Постановою КМ України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" (далі - Постанова №889).

Вказані обставини представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалися.

Крім того, з вищевказаної довідки вбачається, що у період з квітня 2013 по березень 2015 позивачу нараховувалась та виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода, яка складала 100 відсотків грошового забезпечення, що також підтверджується довідкою відповідача від 12.06.2015 № 1192. (а.с.7,8).

Вважаючи, що відповідачем протиправно при нарахування грошової допомоги при звільненні не враховано щомісячну додаткову грошову винагороду, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку діям відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) цим Законом визначаються основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, соціального та правового захисту, а також гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ч.2 ст.15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічна норма, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, міститься у п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 у редакції Постанови КМУ від 13.03.2013 №161 для військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) був запроваджений новий вид забезпечення - щомісячна додаткова грошова винагорода: з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Враховуючи викладене, даною постановою Кабінету Міністрів України передбачено виплату вказаним у ній категоріям військовослужбовців, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка має постійний щомісячний характер та у відповідності до положень ч.2 ст.9 Закону №2011-XII включається до складу грошового забезпечення даних осіб.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що в період з квітня 2013 по березень 2015 року позивачу виплачувалась щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення.

Оскільки зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України, виплачувалась позивачу до дня звільнення його з військової служби, тобто мала постійний характер, то в силу положень ст. 9 Закону №2011-ХІІ вона повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20.10.2015 у справі № 559/3342/14-а та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.05.2014 у справі №825/239/14.

З урахуванням наведених обставин та норм права, суд дійшов висновку, що при здійсненні розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби склад грошового забезпечення має бути визначений відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до якого має бути включена, зокрема, і щомісячна додаткової грошова винагорода встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про необхідність визначення складу грошового забезпечення позивача, з якого здійснюється розрахунок одноразової допомоги при звільненні, відповідно до положень наказів Міністра оборони України від 24.10.2016 №550 та Інструкції від 11.06.2008 № 260, оскільки норми Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" мають вищу юридичну силу порівняно з вказаними наказами.

Отже, суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача з огляду на встановлені ч.3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами, відповідно до яких для визначення складових грошового забезпечення щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні застосуванню підлягають не зазначені спеціальні нормативно-правові акти, а ч.2 ст. 9 Закону № 2011-XII, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності вчинення оскаржуваних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої ст.15 Закону №2011-ХІІ, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, передбаченої Постановою №889, а також необхідність зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні у відповідності до Постанови №889.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо нарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 ) грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 100 відсотків грошового забезпечення за останньою посадою на день звільнення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 24 липня 2018 року