Справа № 804/7910/17
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року справа № 804/7910/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
позивача представника позивача представника відповідача представника третьої особи-1 представника третьої особи-2 представника третьої особи-3 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до ОСОБА_9 юстиції України, третя особа-1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", третя особа-2 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроволодар", третя особа-3 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпекс-Агро" про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування висновку, зобовязання вчинити певні дії, -
28 листопада 2017 року Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_9 юстиції України (далі відповідач), третя особа-1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", третя особа-2 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроволодар", третя особа-3 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпекс-Агро", в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ ОСОБА_9 юстиції України №3291/5 від 24.10.2017 року; визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.10.2017 року за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс-Агро» від 24.04.2017 року №64/А з доповненнями до неї від 14.06.2017 року №416/А; відновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виконання чого доручити Державному підприємству «Національні інформаційні системи», яке є технічним адміністратором Державного реєстру речових прав (а.с. 4-8).
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ним було здійснено всі дії, у відповідності до вимог чинного законодавства, у звязку з чим вважає, що рішення ОСОБА_9 юстиції України, прийняте у форму наказу № 3291/5 від 24.10.2017 року про задоволення скарги ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро», скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2017 року № 30588537, тимчасове блокування доступу приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці, суперечить чинному законодавству та прийнято із порушенням норм чинного законодавства. Позивач зазначає, що про призначення розгляду комісією відповідного питання йому взагалі не було відомо, а також, всупереч положень чинного законодавства, станом на дату подання даної позовної заяви, на його адресу не надходила копія скарги ТОВ «Олімпекс-Агро». Крім того, позивач зазначає, що приймаючи відповідні висновки Комісії від 23.10.2017 року та наказ № 3291/5 від 24.10.2017 року, відповідачем було порушено положення чинного законодавства відносно ОСОБА_3, як державного реєстратора, який здійснює свої функції у відповідності до вимог чинного законодавства, а також порушено вимоги забезпечення позову, проголошені ухвалою від 25.07.2017 року у справі № 826/9117/17. Позивач наголошує, що усі факти свідчать про протиправність дій Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, викладені у висновку від 23.10.2017 року, за результатами розгляду скарги ТОВ «Олімпекс-Агро» та протиправність дій відповідача щодо прийняття рішення про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці, у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
З 15.12.2017 року діє нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України, пунктом 10 Розділу VII «Перехідні положення» якого визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
22.01.2018 року через канцелярію суду представником відповідача подано письмове клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс-Агро» (а.с. 60-61).
Ухвалою суду від 24.01.2018 року клопотання представника відповідача задоволено, залучено до участі у розгляді справи як третю особу-3 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс-Агро» (а.с. 145-146).
Позивач та його представник у судовому засіданні 14.03.2018 року позов підтримали та просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві, скасувавши наказ ОСОБА_9 юстиції України № 3291/5 від 24.10.2017 року, висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.10.2017 року та відновивши доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Представник відповідача у судовому засіданні 14.03.2018 року позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзові на позов від 22.01.2018 року. Зазначила, що вимога позивача щодо скасування висновку комісії не може бути задоволена, оскільки оскаржуваний висновок не є рішенням в розумінні приписів КАС України, який породжує правові наслідки. Висновок, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, у свою чергу, відповідає встановленим правилам складання висновку, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта та, відповідно, не є актом індивідуальної дії, що підтверджується постановою Верховного Суду України від 7 липня 2015 року у справі № 21-334а15. Крім того, зазначила, що твердженя позивача про неповідомлення про засідання Комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації не відповідає дійсності, адже на виконання пункту 10 Порядку, ОСОБА_9 юстиції України було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту щодо розгляду скарги. Вищезазначені обставини підтверджують той факт, що відсутні підстави вважати, що позивач не був належним чином повідомлений про проведення засідання щодо розгляду скарги. Крім того, 05.09.2017 року на адресу позивача та третіх осіб по даній справі, ОСОБА_9 юстиції України було направлено копії скарги із супровідним листом в якому зазначалося, що повідомлення про час та місце розгляду скарги буде опубліковано на офіційному сайті Мін'юсту. Отже, доводи позивача стосовно наявності порушень при розгляді скарги ТОВ «Олімпекс-Агро» є необґрунтованими, оскільки процедурні порушення не співрозмірні з порушеннями законодавства, допущених позивачем. Відповідач зазначає, що посилання позивача на неможливість скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди, зареєстрованих за ТОВ «Агроволодар», у зв'язку з наявністю ухвали Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.07.2017 року № 826/9117/17, також є безпідставними та необґрунтованими, оскільки до ОСОБА_9 юстиції України дана ухвала суду не надходила, в матеріалах справи не міститься доказів отримання відповідачем вказаної ухвали. З ухвали вбачається, що розгляд клопотання про забезпечення позову здійснювався без участі сторін. Крім того, відповідно до вказаної ухвали, вона діє до вирішення адміністративної справи № 826/9117/17 по суті та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили. На даний час судове рішення в адміністративній справі № 826/9117/17 набрало законної сили, отже заходи забезпечення позову не діють. З копій документів, поданих у додатках до скарги, вбачалось, що укладені у 2005 та 2010 роках між ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та власником земельної ділянки договори оренди земельної ділянки, відповідно до вимог чинного на момент виникнення орендних правовідносин законодавства були зареєстровані у відділі Держкомзему у Магдалинівському районі Дніпропетровської області, про що у Державному реєстрі земель зроблено відповідні записи. Водночас, згідно з даними Державного реєстру прав встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення нотаріусом ОСОБА_3 у Державний реєстр прав щодо земельної ділянки внесено запис про державну реєстрацію права оренди за ТОВ «Агроволодар». Таким чином, позивачем належним чином не було перевірено інформацію про наявність або відсутність уже зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, що суперечить вимогам частини третьої статті 10, статті 18 Закону і призвело до державної реєстрації права оренди земельних ділянок, які перебувають в оренді ТОВ «Олімпекс-Агро» згідно з чинними договорами оренди, за ТОВ «Агроволодар».
Прдставник третьої особи-1 - ДП «Національні інформаційні системи» підтримала письмові пояснення надані суду 24.01.2018 року та пояснила, що дії щодо блокування доступу до державних реєстрів здійснені та здійснюються на підставі отриманих наказів ОСОБА_9. Так, на адресу ДП «Національні інформаційні системи» надійшов лист ОСОБА_9 юстиції України разом з наказом від 24.10.2017 року № 3291/5 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Пунктом 6 даного наказу було визначено, що виконання пункту 3 наказу, а саме тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці, покладено на ДП «Національні інформаційні системи». Таким чином, враховуючи необхідність негайного виконання наказу, позивачу було заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, у ДП «Національні інформаційні системи» не було жодних правових підстав для не виконання даного наказу. Крім того, у ДП «Національні інформаційні системи», як технічного адміністратора Державного реєстру прав, відсутні правові підстави перевірити законність та обґрунтованість положень відповідних наказів ОСОБА_9 юстиції України, як органу, на який покладено повноваження щодо здійснення контрлю за діяльністю у сфері державної реєстрації прав. Враховуючи викладене просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
Представник третьої особи-2 ТОВ «Агроволодар» у судовому засіданні підтримав письмові пояснення надані до суду 24.01.2018 року, просив позов задовольнити, посилаючись на те, що положенням пункту третього частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено обов'язок державного реєстратора здійснити запит до відповідного органу тільки в тому разі, якщо він проводить державну реєстрацію прав, що виникли до 1 січня 2013 року. Для проведення державної реєстрації ТОВ «Агроволодар» надав витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки на які і реєструвалось похідне право оренди. Крім того, виходячи із фактичних обставин справи відповідач не виконав вимогу Порядку № 1128 та не повідомив належним чином ТОВ «Агроволодар» та приватного нотаріуса про розгляд скарги та не здійснив перевірку відомостей в Державних реєстрах.
Представник третьої особи-3 ТОВ «Олімпекс-Агро» у судовому засіданні підтримала письмові пояснення надані до суду 20.02.2018 року, просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у 2010 році між ТОВ «Олімпекс-Арго» та фізичними особами-власниками земельних ділянок були укладені договори оренди земельних ділянок, які відповідно до вимог чинного на момент виникнення орендних правовідносин законодавства були зареєстровані у відділі Держкомзему у Магдалинівському районі Дніпропетровської області. Приймаючи рішення про реєстрацію, державний реєстратор мав встановити наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, що створює для державного реєстратора обов'язок по перевірці інформації про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подальшої подвійної державної реєстрації. Разом з тим, на порушення вимог чинного законодавства позивачем при проведенні державної реєстрації речового права на підставі договорів оренди землі, укладених між власниками вказаних земельних ділянок та ТОВ «Агроволодар», належним чином не перевірено, чи вже зареєстроване право оренди на зазначені земельні ділянки, та не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, внаслідок чого неправомірно здійснено повторну реєстрацію права оренди, що є неприпустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні й ті самі земельні ділянки було передано в оренду різним орендарям. Крім того, зазначила, що державний реєстратор був належним чином повідомлений про розгляд скарги, оскільки на веб-сайті ОСОБА_9 розміщено інформацію про адресу майна відповідно до якого відбуватиметься розгляд скарги, отже, позивач мав змогу ідентифікувати об'єкт нерухомого майна, щодо якого відбудеться розгляд скарги.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та письмовій відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у письмовому відзиві на позов, пояснення третіх осіб, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3, є приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 2171 від 16.04.1996 року, та виконує повноваження державного реєстратора відповідно закону.
На підставі заяв ТОВ «Агроволодар» позивачем вчинено реєстраційні дії, які скасовано спірним наказом відповідача, який є предметом спору у цій справі.
- скасувати рішення державного реєстратора - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про державну реєстрацію іншого речового права від 22.07.2016 року № 30588537 на підставі якого до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право № 15613933;
- анулювати доступ державного реєстратора - Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру прав.
05.09.2017 року Приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 направлено копію скарги ТОВ «Олімпекс-Агро» від 24.04.2017 року №64/А та зазначено, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги буде розміщено на сайті Департаменту державно реєстрації та нотаріату ОСОБА_9 юстиції України із зазначенням веб-адреси сайту.
За результатами розгляду скарги ТОВ «Олімпекс-Агро» від 24.04.2017 року № 64/А Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації 23.10.2017 року прийнято висновок, згідно якого Комісією вирішено: 1) скаргу ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» від 24.04.2017 року №64/А з доповненнями до неї від 14.06.2017 року № 416/А задовольнити частково; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2016 року №30588537, прийняте Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3; 3) тимчасово заблокувати доступ Приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці.
На підставі вищевказаного висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.10.2017 року ОСОБА_9 юстиції України 24.10.2017 року винесено оскаржуваний наказ №3291/5, згідно якого, відповідно до пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 «Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1128, наказано: 1) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» від 24.04.2017 року №64/А задовольнити частково; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.07.2016 року № 30588537, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3; 3) тимчасово заблокувати доступ приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці; 4) в іншій частині вимог відмовити; 5) виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент державної реєстрації та нотаріату; 6) виконання пункту 3 наказу покласти на державне підприємство «Національні інформаційні системи».
10.11.2017 року приватним нотаріусом на адресу міністерства направлено поштовим зв'язком запит про надання копій скарги ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро».
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, які пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень та правочинів щодо нерухомості регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року №3425-ХІІ (далі - Закон № 3425-ХІІ), «Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868 (далі - Порядок №868, в редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), та «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом ОСОБА_9 юстиції України від 22 грудня 2012 року №296/5 (далі - Порядок №296/5).
У відповідності до вимог статті 3 Закону № 3425-ХІІ, нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Нотаріус є спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону №1952-IV (стаття 46 Закону №3425-ХІІ).
До повноважень органу державної реєстрації прав, у тому числі приватного нотаріуса як державного реєстратора, належить проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації, здійснення інших повноважень, передбачених законами України.
Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що у спірних правовідносинах нотаріус є суб'єктом владних повноважень як спеціальним суб'єктом, на якого покладено виконання функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Вирішуючи спір в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.10.2017 року, суд не знаходить підстав для їх задоволення, оскільки такий висновок не носить обов'язкового характеру для суб'єкта розгляду скарги, самостійно не порушує прав позивача, та підлягає оцінці відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 11.04.2018 року по справі № К/9901/5308/17.
Встановлені судом обставини відновлення, на час розгляду справи по суті, доступу позивача, як державного реєстратора, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є підставою для висновку про відсутність порушеного права позивача у формі відсутності доступу до вказаного реєстру, та підставою для відмови у задоволенні позову щодо відновлення доступу до нього.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо закінчення строку блокування доступу до реєстру, здійсненого строком на 3 місяці оскаржуваним наказом, як підставу відмови у задоволенні позову у цій частині, суд зазнає про необґрунтованість таких аргументів, з огляду на те, що встановлення незаконності пункту оскаржуваного наказу про блокування доступу до реєстру має правове значення і після закінчення строку дії санкції, які ним запроваджені, оскільки відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України встановлення протиправності наказу може бути підставою для відшкодування завданої нотаріусу шкоди. Наведений правовий висновок зазначений у пункті 37 постанови Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі №К/9901/872/17.
Щодо доводів позивача про прийняття висновку та оскаржуваного наказу під час дії ухвали про забезпечення позову, то суд виходить із того, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2017 року по справі №826/9117/17, клопотання ТОВ «Агроволодар» про вжиття заходів забезпечення позову в адміністративній справі були задоволені частково, а саме:
- заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: ОСОБА_9 юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії (у будь-який спосіб) щодо перереєстрації майнових та немайнових прав, у тому числі права користування земельними ділянками (будь-яких похідних речових прав на земельні ділянки), на майно та земельні ділянки, які належать товариству з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» та/або знаходяться у користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Агроволодар» на праві власності та/або праві оренди, відповідно.
Надаючи оцінку межам заходів забезпечення адміністративного позову у справі №826/9117/17, суд зазначає, що вказані заходи розповсюджуються виключно на предмет спору у зазначеній справі, і не розповсюджуються на будь-яке майно, що належить ТОВ «Агроволодар» у різних формах речових прав. Земельні ділянки, щодо яких заявлений спір у справі №826/9117/17 та цій справі не є тотожнім ані повністю ані частково, отже, обмеження, запроваджені вказаної ухвалою суду, самостійно та безпосередньо не впливали на прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.
Надаючи оцінку доводам позивача про неповідомлення останнього про розгляд скарги, як підставу задоволення позову, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи та пояснень відповідача вбачається, що 05.09.2017 року за Приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 направлено копію скарги ТОВ «Олімпекс-Агро» від 24.04.2017 року №64/А та зазначено, що повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги буде розміщено на сайті Департаменту державно реєстрації та нотаріату ОСОБА_9 юстиції України із зазначенням веб-адреси сайту.
Разом з тим, доказів фактичного направлення листа від 05.09.2017 року, відповідачем не надано.
Частиною першою статті 37 Закону № 1952-IV визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до ОСОБА_9 юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Згідно з частиною дев'ятою статті 37 Закону № 1952-IV порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів ОСОБА_9 юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаного припису, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено «Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації» (далі - Порядок № 1128), пунктом 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються ОСОБА_9 юстиції України або відповідним територіальним органом.
Згідно пунктів 9, 10, 11 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
Суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах, що додаються до скарги).
Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.
Надаючи оцінку аргументам сторін щодо забезпечення позивачу участі у процесі прийняття рішення, суд виходить із наступного.
Належних та допустимих доказів на підтвердження направлення листа від 05.09.2017 року відповідачем суду не надано.
Таким чином, наданий відповідачем лист із аркушем журналу вихідної кореспонденції не може підтверджувати направлення позивачу копії скарги, отже, відповідачем ОСОБА_9 юстиції України не дотримано правил Порядку № 1128 щодо дотримання прав та інтересів позивача, як зацікавленої особи в частині надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги.
Посилання відповідача на те, що наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування спірного наказу не є повністю необґрунтованими, оскільки важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов'язана із забезпеченням права суб'єкта особи, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли.
Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Судом не встановлено дотримання прав та інтересів позивача в частині належного повідомлення про розгляд скарги, надання останньому копії скарги та доданих до неї документів при розгляді скарги та забезпечення права позивача на участь у прийнятті рішення.
Надаючи оцінку правомірності винесення наказу, суд зазначає, що засадами адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права та офіційне з'ясування всіх обставин справи, у зв'язку із чим суд зобов'язаний надати оцінку правомірності прийняття оскаржуваного наказу, у разі, якщо би право позивача на участь у прийняття рішення було належним чином забезпечено відповідачем, оскільки право на участь у прийнятті рішення є складовою частиною процедури його прийняття, а встановлення порушення прав позивача у заявленому спорі виходить із надання оцінки наказу відповідача, винесеного на підставі висновку, що виявив ряд допущених позивачем порушень матеріального права. Отже, суд розглядає питання правомірності винесення оскаржуваного наказу виходячи із сукупності всіх фактичних обставин справи, а не лише формальних та процедурних питань.
З наведеного вбачається, що на дату проведення скасованих відповідачем реєстраційних дій були чинними договори оренди, укладені між орендодавцями та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро», отже, оскаржуваним наказом фактично скасовано проведену позивачем подвійну реєстрацію права оренди на одні й ті ж самі земельні ділянки.
В свою чергу, в обґрунтування позовних вимог позивач заявляє про відсутність у нього обов'язку встановлення додаткової інформації та невстановлення при вчинення реєстраційних дій суперечностей.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації новозбудованого нерухомого майна, яке підлягає реєстрації, спрямованість на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна врегульовані Законом № 1952.
Державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному Законом № 1952, з урахуванням особливостей правового статусу такого об'єкта, що зазначено в статті 1 цього Закону.
Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Засадами державної реєстрації прав Закон № 1952 визначив гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Згідно абзацу першого пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Статтею 22 Закону № 1952 встановлено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Таким чином, державний реєстратор перевіряє наявність необхідних документів, їх відповідність вимогам законодавства та відсутність перешкод для реєстрації.
Поряд цим, належить враховувати спрямованість держави на забезпечення визнання та захисту державою прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, які знайшли відображення та врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
До кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства та визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно, відсутності можливості порушення прав інших осіб або встановлених законом правил та процедур майбутніми реєстраційними діями.
Саме зазначене положення Закону встановлює межі дослідження наведених юридичних фактів. Цими межами і є подані документи та права, які з них виникають.
Оскільки державний реєстратор нерухомого майна виступає в спірних правовідносинах від імені держави, він повинен робити все в межах його компетенції для того, щоб надати учасникам обороту нерухомості державні гарантії охорони та захисту їх прав на нерухомість не порушуючи права та законні інтереси інших осіб.
Виконання такого обов'язку впливає на весь оборот нерухомості й захищеність прав його учасників, оскільки мінімізує ризики державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх обтяжень з помилками, які можуть привести до порушень прав інших осіб.
Спірна реєстрація похідних прав здійснена позивачем, як державним реєстратором, 22.07.2016 року.
У вказану дату абзац перший пункту 3 частини третьої статті 10 Закону №1952 мав наступну редакцію: з 01.01.2016 року до 02.11.2016 року: державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
У рішенні від 20.10.2011 року «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Питання якості закону у сфері реєстрації похідних прав на нерухоме майно, недопущення подвійної реєстрації таких прав, неодноразово поставало перед судами.
Неприпустимість подвійної реєстрації похідних прав підтверджено постановою Верхового Суду від 20.02.2018 року по справі № 818/2658/14, постановою Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року по справі 825/1287/15-а.
За таких обставин, суд доходить висновку про правомірність винесення оскаржуваного наказу та відсутності підстав для його скасування, оскільки, за умови забезпечення права позивача на участь у прийнятті рішення, наявні аргументи та докази не призвели б до складення висновку комісії на користь позивача та не призвели б до невинесення відповідачем оскаржуваного наказу, крім того, задоволення позову призведе до відновлення судом у реєстрі недостовірних відомостей, що прямо суперечить принципу верховенства права та принципу правової визначеності.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для повного встановлення обставин справи щодо ухвалення законного судового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Проте, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до ОСОБА_9 юстиції України, третя особа-1 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство "Національні інформаційні системи", третя особа-2 на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроволодар", третя особа-3 на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімпекс-Агро" про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування висновку, зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_1