Справа № 825/2292/18
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/2292/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1І.) 12.06.2018 звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі Чернігівське ОУПФ) та просить:

- визнати неправомірними дії та скасувати рішення відповідача від 28.12.2017 № 1643106/Т-7 про відмову доплатити їй пенсію;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії по першій групі інвалідності з 01.06.2016 по 31.10.2017, та стягнути з відповідача на її користь недоотриману пенсію в сумі 13017,08 грн.

Позов мотивовано тим, що з 01.06.2016 відповідач неправомірно зменшив їй розмір пенсії по інвалідності І групи, застосувавши положення пункту 7-2 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Вважає, що оскільки вона була переведена на пенсію по інвалідності, то Чернігівське ОУПФ повинно було керуватись під час нарахування та виплати пенсії розділом IV вказаного Закону, а не зазначеними вище нормами.

Ухвалою судді від 14.06.2018 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) та надано відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позов.

Ухвалою суду від 26.06.2018, за обґрунтованим клопотанням позивача, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Також заявили клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, у встановлений ухвалою судді строк подав відзив на позов, в якому зазначив, що позивачу пенсія за віком була призначена достроково на 35 повних місяців та 1 неповний місяць, з врахуванням положень пункту 7-2 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зі зменшенням розміру пенсії на 18%. Враховуючи наведене вважає, що вказане зменшення розміру пенсії повинно зберігатись і після переведення ОСОБА_1 на пенсію по І групі інвалідності. Крім того, лист, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, не є рішенням субєкта владних повноважень.

Також вважає, що позивачем пропущено встановлений Кодексом адміністративного судочинства строк звернення до суду.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФ та в період з 08.07.2014 по 29.10.2015 отримувала пенсію за віком, призначену достроково на 35 повних місяців + 1 неповний місяць (36 місяців) відповідно до пункту 7-2 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». У звязку з наведеним, відповідачем розраховано розмір пенсії позивача із зменшенням на 18% від розміру пенсії, визначеного за статтями 27 та 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Загальний страховий стаж позивач складає 37 років 7 місяців 6 днів; вік виходу на пенсію 56 років.

30.10.2015 ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського ОУПФ із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по І групі інвалідності (підгрупа Б), про що відповідачем складено відповідне розпорядження.

Як зазначає позивач, після переведення її на пенсію по інвалідності до 01.06.2016 відповідач виплачував їй пенсію в розмірі 100% пенсії за віком. Однак, в період з 01.06.2016 по 31.10.2017 Чернігівським ОУПФ, з незрозумілих їй причин, розмір пенсії був значно зменшений.

У звязку з наведеним, ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського ОУПФ із заявою про перерахунок пенсії за вказаний період виходячи із 100% пенсії за віком (а.с. 13).

Листом від 28.12.2017 за № 1643/06/Т-7, отриманим позивачем 05.01.2018, відповідач відмов ОСОБА_1 в задоволенні вказаної заяви зазначивши, що оскільки їй пенсія призначена за віком достроково на 36 місяців, зменшення розміру пенсії на 18% від розміру пенсії, визначеного статтями 27 та 28 вказаного Закону, має застосовуватись і для пенсій по інвалідності. Враховуючи доопрацьоване програмне забезпечення, Управлінням розмір пенсії позивача був приведений до норм пункту 7-2 Розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 14).

Аналогічна відповідь органу Пенсійного фонду України листом від 04.01.2018 за № 106/02/Т-11 надана позивачу на звернення до Урядового контактного центру (а.с. 23-24).

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії по І групі інвалідності за період з 01.06.2016 по 31.10.2017 протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Частино першою статті 9 Закону визначено види пенсій. Зокрема, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються, в тому числі, такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону).

Суд звертає увагу, що правове регулювання підстав призначення і визначення розміру пенсій за віком та по інвалідності різниться, вказані особливості визначені в розділах ІІІ («Пенсії за віком у солідарній системі») та IV («Пенсії по інвалідності у солідарній системі») Закону.

Так, відповідно до статті 26 Закону (в редакції, чинній на момент призначення пенсії за віком), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

При цьому, Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI Розділ 15 «Прикінцеві положення» Закону доповнено пунктом 7-2 такого змісту: «До 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду.».

Тобто, у випадку, якщо жінка має страховий стаж не менше 30 років та їй виповнилось 55 років, вона може скористатись правом дострокового виходу на пенсію, але із зменшенням розміру пенсії.

Судом встановлено, що досягнувши віку 56 років та маючи загальний страховий стаж 37 років 7 місяців 6 днів, ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком, з врахуванням вищевказаних умов.

08.07.2017 відповідачем позивачу була призначена пенсія за віком достроково на 36 місяців із зменшенням її розміру на 18% від розміру пенсії, визначеного відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 Закону.

09.10.2015 ОСОБА_1 встановлено І групу інвалідності (загальне захворювання), про що видано довідку до акта огляду МСЕК серії АВА № 012822 (повторно встановлено 07.10.2016) (а.с. 12), у звязку з чим з 30.10.2015, відповідно до наданої заяви, переведено на пенсію по інвалідності.

Відповідно до частин другої та третьої статті 45 Закону, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 30 Закону (в редакції; чинній на момент переведення е пенсію по інвалідності) пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів I групи, - від 54 років до досягнення особою 59 років включно - 10 років (частина перша статті 32 Закону).

Частиною першою статті 33 Закону встановлено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком.

Таким чином, після звернення ОСОБА_1 до Чернігівського ОУПФ із заявою про переведення із пенсії за віком на пенсію по І групі інвалідності, та після винесення відповідачем відповідного розпорядження, до спірних правовідносин повинні застосуватись положення розділу IV Закону, а нарахування пенсії має здійснюватися відповідно до ст. 33 Закону.

Суд звертає увагу, що призначаючи позивачу пенсію по І групі інвалідності, в період з 30.10.2015 по 01.06.2016, Чернігівське ОУПФ здійснювало її виплату в розмірі 100% пенсії за віком, без застосування зменшення на 18%, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Однак, в період з 01.06.2016 по 31.10.2017 відповідач, посилаючись на положення пункту 7-2 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону та доопрацьоване програмне забезпечення, зменшив розмір її пенсії на 18%.

Вказані дії суд вважає протиправними, враховуючи таке.

Згідно із статтею 34 Закону пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Частиною першою статті 35 Закону передбачено, що у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.

Якщо особа визнана інвалідом нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок до акта МСЕК серій АВА № 012822, АВБ № 043813 та АВБ № 038798, І група інвалідності ОСОБА_1 була встановлена в період з 09.10.2015 по 18.10.2017 (а.с. 12). З 19.10.2017 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.

Тобто, враховуючи вищенаведені приписи Закону, Чернігівське ОУПФ з 30.10.2015 по 31.10.2017 повинно було виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності І групи в розмірі 100% пенсії за віком.

Посилання відповідача на пункт 7-2 розділу 15 «Прикінцеві положення» Закону суд вважає необґрунтованими, оскільки викладені в ньому положення та обмеження законодавець встановив для жінок, які бажають вийти на пенсію до досягнення встановленого Законом пенсійного віку, та він застосовується виключно у випадку призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що жодна наступна редакція вказаного пункту не містить посилань на можливість його застосування незалежно від виду пенсії, яку отримує особа.

У звязку з наведеним, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою захисту та відновлення порушеного права ОСОБА_1 на отримання пенсії в розмірі, встановлену Законом, суд вважає за необхідне задовольнити її вимоги шляхом:

- визнання протиправними дій Чернігівського ОУПФ щодо відмови ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплату пенсії по І групі інвалідності за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року;

- зобов'язання Чернігівського ОУПФ здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по І групі інвалідності за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року;

- зобов'язання Чернігівського ОУПФ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію по І групі інвалідності за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року, з урахуванням виплачених сум.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що завдання судочинства досягаються шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Одночасно, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Доводи відповідача, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду, суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Згідно з частиною 1 статті 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожній фізичній або юридичній особі забезпечується право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що позивачу було невірно розраховано розмір пенсії по І групі інвалідності, про що вона остаточно дізналась лише в січні 2018 року після отримання відповідного листа, суд вважає, що ОСОБА_1 дотримано строк звернення до суду.

При цьому, судом враховано, що ОСОБА_1 мала обґрунтовані та розумні сподівання на розрахунок пенсії по І групі інвалідності у правильному розмірі. Ухиляючись від здійснення вірного розрахнку цієї пенсії, Чернігівське ОУПФ невиправдано втручається у право позивача на мирне володіння належними їй грошовими коштами. Такі дії свідчать про порушення частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви як інвалід ІІ групи.

Одночасно, в судовому засіданні позивачем та представником позивача заявлено клопотання про стягнення з Чернігівського ОУПФ витрат на правову допомогу в сумі 2500,00 грн.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено види судових витрат.

Так, згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката ОСОБА_2 позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №15 від 01.06.2018, ордер на надання правової допомоги від 01.06.2018 серії АА № 004900, квитанція № 20 від 11.07.2018 на суму 2500,00 грн., розрахунок відпрацьованого гонорару по адміністративній справі ОСОБА_1 (який включає усну консультацію з вивченням документів, роботу з документами, складання позовної заяви та участь в судовому розгляді справи). Відповідно до розрахунку, вартість наданої правової допомоги (9 год 30 хв) складає 3500,00 грн., однак оскільки позивач була інвалідом І групи, а на момент звернення до суду ІІ групи, сторони домовились про оплату в розмірі 2500,00 грн. (а.с. 25, 26, 56-58).

Таким чином, суд приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського ОПУФ мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) у розмірі 2500,00 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 77, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що Чернігівське ОУПФ, відмовляючи ОСОБА_1 в перерахунку розміру її пенсії за І групою інвалідності за період з 01.06.2016 по 31.10.2017, діяло не в межах своїх повноважень та не у відповідності до норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (, просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000) щодо відмови ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, просп. Миру, 197а/9, м. Чернігів, 14000) здійснити перерахунок та виплату пенсії по І групі інвалідності за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України (, просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000) здійснити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, просп. Миру, 197а/9, м. Чернігів, 14000) перерахунок пенсії по І групі інвалідності за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України (, просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, просп. Миру, 197а/9, м. Чернігів, 14000) недоотриману пенсію по І групі інвалідності за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (, просп. Миру, 44, м. Чернігів, 14000) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, просп. Миру, 197а/9, м. Чернігів, 14000) витрати на надання правової допомоги в сумі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2018 року.

Суддя С.В. Бородавкіна