Справа № 754/4143/18
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/432/18
Справа №754/4143/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Семенової Аліни Анатоліївни, про визнання дій неправомірними та скасування протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві старшого лейтенанта поліції Семенової А.А., щодо складання відносно нього протоколу серії БД № 426068 від 21.03.2018 року про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Скасувати складений відносно нього протокол серії БД № 426068 від 21.03.2018 року. В обґрунтування позову покликається на те, що 21.03.2018 року інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Семеновою А.А. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 426068 за вчинення нібито правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП. Згідно фабули протоколу від 21.03.2018 року о 21 годині 40 хвилин, в м. Києві по вулиці Лисківській, 9/22, позивач нібито керував транспортним засобом «АUDI», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння. Огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України. Однак, з огляду на обставини складення протоколу, позивач вважає дії інспектора патрульної поліції Семенової А.А. незаконними, а протокол таким що підлягає скасуванню. Підставою для того щоб на позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП має бути наявний в нього статус водія. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 426068 інспектором Семеновою А.А. зазначено про те, що позивач являється водієм та керував транспортним засобом «АUDI» д.н.з. НОМЕР_1. Однак, такі твердження та свого роду висновки зроблені інспектором Семеновою А.А. безпідставно та необґрунтовано. Інспектор незаконно почала складати протокол серії БД № 426068 від 21.03.2018 року коли позивач стояв та спілкувався із своїм товаришем біля під'їзду будинку по вулиці Лисківській 9/22 в м. Києві. Позивач пояснював інспектору, що автомобілем НОМЕР_2 він не керував про що і зазначив власноручно в протоколі серії БД № 426068 від 21.03.2018 року. На думку позивача так, як він не керував будь-яким транспортним засобом, то і не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Отже, дії інспектора Семенової А.А. у вигляді складання протоколу серії БД № 426068 від 21.03.2018 року відносно нього є незаконними, так як на момент складання вказаного протоколу була відсутня одна з складових складу адміністративного правопорушення, а адміністративна відповідальність настає лише за наявності складу адміністративного правопорушення. Крім того, інспектором порушено низку дій, в яких вбачається порушення Конституції України, вимог статей 256, 261, 278 КАС України. У зв'язку з вищевикладеним позивач просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 додаткових доказів, пояснень, заперечень до суду не надав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Семенової Аліни Анатоліївни, про визнання дій неправомірними та скасування протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача та ДПП Бабатенко Г.П. надала суду письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких зазначила про те, що протокол про адміністративне правопорушення є лише документом, в якому зафіксовані певні обставини, відтак, сам по собі протокол не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору, він не створює юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення, безпосередньо не впливає на права та обов'язки особи, щодо якої він складений, та не є обов'язковим для виконання, отже не є нормативно-правовим актом чи індивідуальної дії. Відтак, такий документ є виключно способом фіксування певних обставин, а не актом індивідуальної дії, крім того, перевірка правильності його складення повинна поряд з іншим, здійснюватися уповноваженим органом при підготовні справи про адміністративне правопорушення. Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 12.10.2016 року, в справі № 161/5061/16-а ухвалі від 11.01.2017 року в справі № 555/1627/16-а, ухвалі від 01.02.2017 року в справі № 824/502/16-а та Київським апеляційним адміністративним судом в постанові від 23.02.2017 року в справі №754/10278/16-а. Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 168 КАС України, позивач звертаються до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне), порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав. Згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, і фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами. Таким чином, складаючи вище вказаний протокол, інспектор діям на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №426068 від 21.03.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно даного протоколу о 21.03.52018 року о 21 годині 40 хвилин, в м. Києві по вулиці Лисківській, 9/22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «АUDI», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці та в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України передбачена у зв'язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 255 КУпАП складати протокол про адміністративне правопорушення мають право уповноважені на те посадові особи, представники громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Вичерпний перелік осіб, які мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення, регламентується.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів та ін.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КУпАП вказано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. В тій частині, в якій суд уповноважений розглянути цей спір будь-якого порушення підстав і порядку дій відповідача не встановлено.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах «Танрікулу проти Туреччини» і «Ґюль проти Туреччини» та інших відповідач використав і вичерпав усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення. Правовими актами, що регулюють спірні відносини не передбачено для відповідача використання засобу доказування, який би ним не був використаний.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно.

Навпаки, відповідно до п. 2ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1, викладені в позовній заяві суд вважає їх такими, що подані з метою уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такі його письмові пояснення суперечать обставинам справи та спростовуються наявними доказами.

Міркування та доводи позивача спрямовані на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Однак, суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання ними правами. Доказів упередженості відповідача щодо позивача суду не надано. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача відносно позивача при складання оскаржуваного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпаП не вказано.

Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, суд вважає, що факт вчинення порушення позивачем п. 2.5 Правил дорожнього руху України буде встановлюватись при вирішенні питання у встановленому законом порядку при розгляді компетентним органом наявності складу адміністративного правопорушення, а тому інспектором УПП в м. Києві Семеновою А.А. протокол складено серії БД №426068 від 21.03.2018 року з дотриманням вимог передбачених КУпАП, порушень при складенні протоколу, які б свідчили про його незаконність, судом не встановлено, отже, суд приходить до висновку, про безпідставність заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 73-74, 77, 242, 244-246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, старшого лейтенанта поліції Семенової Аліни Анатоліївни, про визнання дій неправомірними та скасування протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: Таран Н.Г.