Справа № 815/2606/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 липня 2018 року

Київ

справа №815/2606/17

касаційне провадження №К/9901/50643/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.,

розглянув матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №815/2606/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старгруп Торг" до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо невизнання податкової звітності та зобов'язання визнати податкову звітність,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Старгруп Торг" звернулося у травні 2017 року до адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо невизнання податкової звітності та зобов'язання визнати податкову звітність.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 26.06.2017 позовні вимоги задовольнив.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.11.2017 залишив постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 без змін.

Офіс великих платників податків ДФС 10.05.2018 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017. Також, у касаційній скарзі порушено питання щодо поновлення строку касаційного оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 24.05.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху на підставі вимог частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з ненаданням обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження з наведенням підстав та наданням доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом. Цією ж ухвалою скаржнику встановлено строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 24.05.2018 була отримана відповідачем 11.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №879.

На виконання вимог ухвали від 24.05.2018 скаржником надано суду касаційної інстанції клопотання про поновлення касаційного оскарження.

У вказаному клопотанні податковий орган посилається на те, що фактичною перешкодою для сплати судового збору за подання касаційної скарги стала відсутність можливості здійснити сплату судового збору в межах встановленого процесуальним законом строку касаційного оскарження через безспірне списання коштів на підставі виконавчих документів, тобто посилається на аналогічні підстави, які були визнані Верховним Судом ухвалою від 24.05.2018 неповажними. При цьому інші підстави, які були об'єктивною перешкодою для вчинення процесуальної дії після сплати судового збору, відповідач не наводить.

Аналіз положень статтей 5, 13, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою) дозволяє дійти висновку, учасники справи, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

При вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв'язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і т.д.

Враховуючи те, що встановлений строк касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 закінчився 18.12.2017, а також факт повторного звернення відповідача до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, для обґрунтування поважності пропуску строку касаційного оскарження податковому органу слід було надати докази регулярного та послідовного вчинення активних дій з метою виконання процесуального обов'язку зі сплати судового збору в повному обсязі.

Утім, таких доказів податковим органом суду не надано.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстав пропуску такого строку поважними.

В обґрунтування клопотання про продовження строку для усунення недоліків відповідач посилається на обмежене фінансування з державного бюджету для сплати судового збору у зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Як зазначено вище, частиною четвертою статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України однією з вимог касаційної скарги визначено надання документу про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктами, що реалізують свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Скаржник не обґрунтовує, яким чином додатковий час сприятиме виконанню ухвали суду щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги по цій справі, а також скаржником не надано суду касаційної інстанції жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору у справі №815/2606/17.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Офісу великих платників податків ДФС в задоволенні клопотання про продовження строків для усунення недоліків касаційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №815/2606/17.

2. Відмовити Офісу великих платників податків ДФС у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №815/2606/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Старгруп Торг" до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо невизнання податкової звітності та зобов'язання визнати податкову звітність.

3. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева І.А.Гончарова