Справа № 560/1400/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року

Київ

справа №560/1400/16-а

адміністративне провадження №К/9901/38772/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Дубровицького районного суду Рівненської області в складі судді Сидоренко З.С. від 13.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Котік Т.С., Моніча Б.С., Охрімчук І.Г. від 12.06.2017 у справі №560/1400/16-а за позовом ОСОБА_2 до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання рішення протиправним,

УСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила суд визнати рішення відповідача від 08.12.2016 року № 76/02-2 по відмові в проведенні перегляду призначеної пенсії з врахуванням пільг наданих частиною 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - протиправним та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на час подання позову в сумі 551,20 грн.

Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому перерахунок може проводитися за правилами цього Закону, у зв'язку з чим положення ч. 2 ст. 56 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в даному випадку, застосуванню не підлягають. Крім того, не погоджується зі стягненням з відповідача судового збору, оскільки Законом України "Про судовий збір" органи Пенсійного фонду звільнені від його сплати.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджено відповідним посвідченням.

Позивач отримує пенсію по віку з 30.01.2006, її загальний трудовий стаж становить понад 34 роки. Пенсія призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV. Доплата за понад встановлений мінімальний стаж роботи позивачу здійснюється відповідно до статті 28 Закону №1058-IV.

25.11.2016 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 08.12.2016 року № 76/02-2 відповідач повідомив представника позивачки, що підстав для задоволення його заяви про проведення перерахунку пенсії позивачу відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не вбачає.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер, у зв'язку з чим позивач має право на перерахунок відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Закон № 796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений в пункті 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ.

Аналіз викладеного положення Закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону № 1058-IV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок і 20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15) та від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16) та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 (справа 560/675/17) та від 15.05.2018 (справа № 565/1447/17).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції, чинній на момент вчинення процесуальної дії) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Отже, судами попередніх інстанцій вірно застосовані норми ст. 94 КАС України та стягнуто судові витрати саме з бюджетних асигнувань відповідача.

Також колегія суддів не приймає доводів касаційної скарги з приводу того, що станом на день подання позову органи Пенсійного фонду України звільнялись від сплати судового збору, оскільки, як вищезазначено, питання розподілу судових витрат вирішується на момент винесення судових рішень, а не подання позову. Крім того, звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду не звільняє від обов'язку відшкодування витрат, які були понесені позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення, а постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду