Справа № 805/4290/18-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 р. Справа№805/4290/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа ВП шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля" про зобов'язання суб'єкту владних повноважень вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, відповідно до тексту якого просить суд:

- зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії за №236 від 16.01.2018 року із врахуванням до страхового стажу періодів з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 11.01.2018 року, за час яких позивачу нараховувалась заробітна плата з якої сплачено страхові внески та єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне страхування, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії за весь час з врахуванням цього стажу з моменту отримання пенсії за віком, а саме з 10.05.2007 року та від дня звернення із заявою про перерахунок пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем з 10.05.2007 року йому призначена пенсія до страхового стажу відповідачем не зараховано періоди роботи в на підприємтсві ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля" за періоди з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року, та з 01.09.2015 року по 11.01.2018 року. 23 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо надання інформації стосовно періодів страхового стажу та заробітної плати які враховані під час призначення пенсії

Листом відповідача від 23 квітня 2018 року позивачу у відповідь на його звернення повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи страховий стаж врахований по 31.08.2015 року та складає 39 років 9 місяців 3 дні, в тому числі стаж на підземних роботах складає 19 років 9 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.09.2015 року по 11.01.2018 року у зв'язку із тим що підприємством ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля"не були сплачені страхові внески до пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок. Заробіток був розрахований без урахування цих періодів. Вважає дії відповідача протиправними.

09 липня 2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.10.2010 року по 31.12.2010 року, та з 01.09.2015 року по 11.01.2018 року у зв'язку з тим, що підприємством ВП "шахта Україна ДП "Селидіввугілля" не були сплачені страхові внески до Пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок. Вважає що діями управління не порушено прав позивача, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серія НОМЕР_2 перебуває на обліку в Селидовському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області є отримувачем пенсії за віком, зазначене підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_3 виданого 29.05.2007 року.

З листа відповідача від 23 квітня 2018 року позивачу у відповідь на його звернення щодо надання інформації стосовно періодів страхового стажу та заробітної плати які враховані під час призначення пенсії, повідомлено, що за матеріалами пенсійної справи страховий стаж врахований по 31.08.2015 року та складає 39 років 9 місяців 3 дні, в тому числі стаж на підземних роботах складає 19 років 9 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.09.2015 року по 11.01.2018 року у зв'язку із тим що підприємством ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля"не були сплачені страхові внески до пенсійного фонду та єдиний соціальний внесок. Заробіток був розрахований без урахування цих періодів.

Позивач вважає протиправним таке не зарахування до його стажу відповідних періодів роботи з боку відповідача, у звязку з чим звернувся до суду із даним позовом за захистом свої порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон України № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1статті 8 Закону № 1058-ІVправо на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені устатті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону № 1058-ІVвизначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4статті 24 Закону № 1058-ІVвизначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Закон України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Відповідно до п. а ст. 13 Закону України № 1788-XII, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Перерахування щомісячних обов'язкових внесків за ці періоди підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- довідкою №213 за вих.№ 1-788 від 17.05.2018 року, виданою ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля", з якої вбачається, що страхові внески за період з 01.01.2016 року по 11.01.2018 року роботодавець щомісячно на зарплату позивача нараховував єдиний соціальний внесок (ЕСВ) у розмірі 22%, та не утримував із його зарплати єдиний соціальний внесок, при цьому зазначено, що ЕСВ нараховано на розрахунковий рахунок до Селидовського відділення Покровської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області на користь бюджету за період з 01.01.2016 року по 11.01.2018 року у повному обсязі;

- довідкою №214 за вих.№ 1-788 від 17.05.2018 року, виданою ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля", з якої вбачається, роботодавець за період з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року щомісячно на зарплату позивача нараховував та сплачував до Пенсійного фонду України страхові внески у розмірі 33,2% та утримував з його заробітної плати страховий внесок у розмірі 2%

- довідкою №212 за вих.№ 1-788 від 17.05.2018 року, виданою ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля", з якої вбачається, що роботодавець за період з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року щомісячно на зарплату позивача нараховував та сплачував до Пенсійного фонду України страхові внески у розмірі 49,7% та утримував з його заробітної плати єдиний соціальний страховий внесок у розмірі 3,6%.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до страхового стажу періоду роботи у ВП "Шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля" з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.09.2015 року по 11.01.2018 року.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне.

Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону №1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону №1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010, № 2464-VI (Закон України №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Згідно з ч.2. ст.25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку ( п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі.

З аналізу наведених норм законів суд приходить до висновку, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов'язкових страхових внесків не повинна порушувати конституційні, законні права позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов'язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати покладена на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Також суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2. Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Крім того, відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обовязків в органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу спірні періоди роботи.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, підлягає задоволенню.

Нормами ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Беручи до уваги сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704, 80 грн., позивачу у відповідності до ч.1 ст.139 КАС України належить присудити за рахунок суб'єкта владних повноважень понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 242, 243, 244, 245, 246, 293, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1) до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, вул. Героїв праці, 6, м. Селидове, Донецька область, ), третя особа ВП шахта "Україна" ДП "Селидіввугілля" (85485, Донецька область, м. Українськ, вул.. Богдана Хмельниціького, 1, ) про зобов'язання суб'єкту владних повноважень вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії за №236 від 16.01.2018 року із врахуванням до страхового стажу періодів з 01.12.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року та з 01.01.2016 року по 11.01.2018 року, здійснити перерахунок та виплату пенсії за весь час з врахуванням цього стажу від дня звернення із заявою про перерахунок пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Героїв Праці, 6, м. Селидове, Донецька область, 85400; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ІНН НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704(сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Буряк І. В.