Справа № 818/2430/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2018 р. Справа № 818/2430/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Михайленко О.В.,
позивача - Василенка І.А.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/2430/18
за позовом ОСОБА_1
до Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачу, нарахуванні страхового стажу 23 роки 3 місяці і 19 днів, зарахуванні періоду військової служби у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 01.02.1990 (загальний період 3 роки 09 місяців і 22 дні); у тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез в період з 15.02.1989 по 28.03.1989 (1 місяць 13 днів) - календарно один рік служби за один рік страхового стажу;
- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу з 18.04.2018, з зарахуванням у страховий стаж періоду військової службу у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 01.02.1990 (3 роки 09 місяців і 22 дні); у тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез в період з 15.02.1989 по 28.03.1989 (1 місяць 13 днів ) - з урахуванням пільгового обчислення періоду служби на умовах один місяць служби за півтора місяці.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 05.08.1980 до 01.02.1990 позивач проходив дійсну військову службу у Збройних Силах СРСР.
09.04.2018 позивачу виповнилось 55 років. 18.04.2018 року позивач звернувся до Роменського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Сумській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком і надав всі необхідні документи.
Зокрема відповідачу були надані три довідки Роменського об`єднаного військового комісаріату, в яких зазначено, що позивач проходив військову службу на посаді офіцера у збройних силах СРСР у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 01.02.1990. Ця служба зараховується один місяць служби за півтора (загальний період 3 роки 09 місяців і 22 дні), згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 21.05.1984 № 482.
У другій довідці зазначено що позивач проходив військову службу тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез період з 15.02.1989 по 28.03.1989 (1 місяць 13 днів). Ця служба зараховується один рік служби за півтора, згідно наказу Міністерства оборони СРСР № 175 від 22.08.1984.
Листом від 25.04.2018 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю страхового стажу 25 років. Відповідач нарахував станом на 18.04.2018 страховий стаж позивача 23 роки 3 місяці і 19 днів та повідомив, що право на пенсію він отримає з 10.04.2026.
Періоди військової служби позивача на посаді офіцера у збройних силах СРСР у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 1.02.1990 року (загальний період 3 роки 09 місяців і 22 дні); у тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез в період з 15.02.1989 по 28.03.1989 року (1 місяць 13 днів) відповідач зарахував календарно один рік служби за один рік страхового стажу.
Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки вони порушують права, свободи, інтереси позивача у праві на дострокове призначення пенсії гарантоване ст. 115 ч. 1 п. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також права і свободи, передбачені Конституцією України.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 205 суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.
11.07.2018 до суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що згідно із пунктом 1 постанови Кабінет Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Оскільки позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058, а не пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, управління не має підстав для пільгового обчислення періодів його служби, що є предметом позовних вимог, а відтак станом на день звернення у позивача відсутній необхідний страховий стаж 25 років для призначення дострокової пенсії за віком.
Таким чином, управління вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді офіцера у збройних силах СРСР у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 01.02.1990 (3 роки 09 місяців і 22 дні) - один місяць служби за півтора місяці, згідно постанови Ради Міністрів СРСР від 21.05.1984 № 482, проходив військову службу тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез період з 15.02.1989 по 28.03.1989 (1 місяць 13 днів) - один рік служби за півтора року, згідно наказу Міністра оборони СРСР № 175 від 22.08.1984, що підтверджується довідкою Роменського об`єднаного міського військового комісаріату Сумської області від 22.03.2018 № 3/161 (а.с. 25).
09.04.2018 ОСОБА_1 досяг віку 55 років, що підтверджується паспортом позивача (а.с. 12-13).
11.04.2018 позивач звернувся до Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав усі необхідні для призначення пенсії документи.
Рішенням Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 18.04.2018 № 815 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та зазначено, що згідно норм частини 4 пункту першого статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. Стаж станом на 18.04.2018 рік складає 23 роки 3 місяці 19 днів, в тому числі період проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (з 17.02.1988 по 15.02.1989 року у Республіці Афганістан) згідно довідки від 22.03.2018 року № 3/161 враховано до страхового стажу один місяць служби за три. Періоди військової служби у відділеній місцевості Амурської області в період з 01.01.1985 року по 11.02.1988 таз 19.05.1989 року по 01.02.1990 року та у тяжких кліматичних умовах Середньої Азії, на території Узбекистану у м. Термез в період з 15.02.1989 року по 28.03.1989 року - один рік служби врахований календарно за рік. Отже, при наявному у ОСОБА_1 стажі 23 роки 3 місяці 19 днів право на призначення пенсії він буде мати з 10.04.2026 року (а.с. 37).

Листом від 25.04.2018 № 1860/03-18 позивача повідомлено про відмову у призначенні йому пенсії за віком з підстав, викладених у рішенні від 18.04.2018 № 815 (а.с. 29).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 4 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

За змістом пункту «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Частиною першою статті 52 Закону СРСР від 14 липня 1956 року «Про державні пенсії» визначено, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - постанова № 590), указами Президії Верховної Ради СРСР від 01 серпня 1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Крім того, пунктом 6 постанови № 590 передбачалося, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1982 року № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей (далі - Положення), відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

Підпункт д) пункту 55 цього Положення передбачає зарахування одного місяця служби за півтора. Абзац 15 підпункту д) пункту 55 включає службу у Амурській області. Абзац 16 підпункту д) пункту 55 включає службу у м. Термез Сурхандарьїнської області Узбекської PCP в період з 1 січня 1985 року.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21 травня 1984 року № 482 « Про деякі пільги військовослужбовцям Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ СРСР і Комітета державної безпеки СРСР» пунктом 3 передбачено - зараховувати особам офіцерського складу в вислугу років, яка дає право на пенсію, час служби в місцевостях Амурської області, а також в місцевостях Середньої Азії з важкими кліматичними умовами один місяць служби за півтора, якщо в цих місцевостях не встановлені більш пільгові умови нарахування вислуги років.

Пунктом 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 15 грудня 1990 року № 1290 «Про вислугу років для призначення пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам, мічанам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ і допомогу цим військовослужбовцям та їх сім`ям передбачено у вислугу років для призначення пенсій особам офіцерського складу зараховувати на пільгових умовах. У підпунукті г) пункту 2 постанови передбачено зараховувати один місяць служби за півтора у віддалених місцевостях СРСР згідно додатку № 1 до цієї постанови із строків зазначених у розділі II цього додатку.

Згідно із розділом II - до переліку віддалених місцевостей СРСР у яких служба зараховується до вислуги років на пільгових умовах - один місяць служби за півтора входить служба у Амурській області з 01.01.1985 (абзац 13), в Узбекській PCP у м. Термез Сурхандарьїнскої області - з 01.01.1985 (абзац 40).

При цьому, згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою № 393, прийнятою відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з цим порядком до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов (абзац дев`ятий пункту 1 постанови № 393).

Окрім того, вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону № 2262-ХІІ, перегляду не підлягає (пункт 5 постанови № 393).

Таким чином, як законодавство колишнього СРСР до 01 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СССР № 1290 від 15.12.1990 року проходження військової служби на офіцерських посадах в Амурської області з 01.01.1985 року віднесено до району Крайньої Півночі та прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії не зарахувавши до страхового стажу періоди військової служби позивача на посаді офіцера у збройних силах СРСР у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 01.02.1990 (загальний період 3 роки 09 місяців і 22 дні) із розрахунку один місяць служби за півтора місяці та період військової служби тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез з 15.02.1989 по 28.03.1989 (1 місяць 13 днів) із розрахунку один рік служби за півтора роки.

Враховуючи вищезазначене суд дійшов висновку, що рішення Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 18.04.2018 № 815 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком є протиправним, оскільки суперечать нормам діючого законодавства, порушує права позивача, передбачені Конституцією України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи вищевикладене, з метою ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 18.04.2018 № 815 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, зобов`язати Роменське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11.04.2018 № 815 та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу з 18.04.2018, з зарахуванням у страховий стаж періоду військової службу у віддаленій місцевості Амурської області з 01.01.1985 по 11.02.1988, з 19.05.1989 по 01.02.1990 (3 роки 09 місяців і 22 дні); у тяжких кліматичних умовах Середньої Азії на території Узбекистану у м. Термез в період з 15.02.1989 по 28.03.1989 (1 місяць 13 днів ) - з урахуванням пільгового обчислення періоду служби на умовах один місяць служби за півтора місяці, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо вирішення питання про надання статусу учасника бойових дій є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 18.04.2018 № 815 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Роменське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області (бульвар Шевченка, 8, м. Ромни, Сумська область, 42009, ідентифікаційний код 37431010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про призначення пенсії за віком від 11.04.2018 № 815 та прийняти рішення по даній заяві з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Роменського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (бульвар Шевченка, 8, м. Ромни, Сумська область, 42009, ідентифікаційний код 37431010) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 20.07.2018.