Справа № 810/2447/18
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року справа № 810/2447/18

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Щавінського В.Р., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, в якому просить:

- визнати дії Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області у відмові в наданні посвідчення «члена сім'ї загиблого»

- зобов'язати Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області видати посвідчення «члена сім'ї загиблого».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її чоловік був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після смерті чоловіка шлюбу ні з ким не укладала. Тому вважає, що на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач зверталася до відповідача із заявою про надання їй статусу на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Однак у наданні такого статусу їй було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні правові підстави для встановлення статусу члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана згідно п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.05.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Від відповідача до суду надійшло заперечення на позов, в якому просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись, що відмова у наданні позивачу статусу члена сім'ї загиблого учасника бойових дій була правомірна, оскільки сім'ї працівників органів внутрішніх справ не зазначені в п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 (чоловік позивача) був учасником ліквідації наслідків аварії ЧАЕС та на нього розповсюджувалися пільги, передбачені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на підставі посвідчення від 28.04.2015 серія НОМЕР_1.

Відповідно до експертного висновку №6828 від 11.12.2017 р., ОСОБА_2 помер внаслідок внутрішньо мозкового крововиливу в праву півкулю з проривом у шлуночки мозку. Захворювання, що призвело до смерті, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

20 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області з заявою надати їй посвідчення члена сім'ї загиблого.

Листом від 28.03.2018 р. №1017 заявниці було повідомлено, що відсутні правові підстави для встановлення статусу члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана згідно п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погодившись із відмовою у встановленні, як дружині померлого ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, статусу члена сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни позивач звернулась до суду із позовом.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону №3551-XII, закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров'я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров'я.

Відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_2 від 28.04.2015 року, ОСОБА_2 був інвалідом війни першої групи, відповідачем цей факт не спростовано, а матеріалами справи підтверджено.

В преамбулі до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551 зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551-XII на членів сім'ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Судом встановлено на підставі експертного висновку від 11.12.2017 року №6828, захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2, пов'язане з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Пунктом 1,9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на зазначені правові норми обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_2, ОСОБА_3 був учасником по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Пункт 2 статті 10 Закону № 3551-XII визначає, що його чинність поширюється на сім'ї військовослужбовців, які призивались на збори військовозобов'язаних Міністерства оборони , прирівняних до них осіб, зазначених в статтях 6 і 7 цього Закону, тобто на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

З викладених обставин, оскаржена позивачем відмова відповідача у видачі посвідчення члена сім'ї загиблого, не ґрунтується на законі, порушує її право на соціальний захист, гарантований ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Частиною 1 ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. п. 14, 16 ч. 1 Європейської соціальної хартії в редакції від 03.05.1996 року, ратифікованої Закону України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)» № 137-V 14.09.2006 року кожна людина має право користуватися послугами соціальних служб, сім'я як головний осередок суспільства має право на належний соціальний, правовий та економічний захист для забезпечення її всебічного розвитку.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до приписі Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2, який відповідно до посвідчення віднесений до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до вимог статті 10 Закону № 3551-XII має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім'ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

Цієї ж позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у рішенні по справі № 227/1693/17 від 03.10.2017 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтями 9, 19,20, 72-90, 192-225, 241-251, 255 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

1. Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області у відмові ОСОБА_1 в наданні посвідчення «члена сім'ї загиблого».

2. Зобов'язати Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області видати ОСОБА_1 посвідчення «члена сім'ї загиблого»

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.