Справа № 360/1438/16-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 360/1438/16-а Головуючий у І інстанції - Міланич А.М. Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Літвіної Н.М., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ірпінь Київської області на постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ірпінь Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Бородянського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті одноразової допомоги у зв'язку зі смертю батька ОСОБА_2;

зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову допомогу у зв'язку зі смертю батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, у розмірі 179 986,99 грн., що дорівнює його п'ятирічній заробітній платі.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з її батьком стався нещасний випадок на виробництві внаслідок якого він загинув. Оскільки вони з батьком проживали разом, вона має право на одноразову грошову допомогу у зв'язку зі смертю батька.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової допомоги у зв'язку зі смертю батька та зобов'язано відповідача призначити та виплатити позивачу зазначену допомогу у розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ірпінь Київської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що позивач та загиблий ОСОБА_2 зареєстровані та мешкали за різними адресами, а так як факт проживання однією сім'єю не доведено та не підтверджено документально, Відділенням було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ірпінь Київської області про визнання дій протиправними - закрито з підстав непідсудності даного виду спору адміністративним судам.

Постановою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до Київського апеляційного адміністративного суду.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що позовні вимоги стосуються саме відмови в призначенні та виплаті одноразової допомоги внаслідок смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві, а не встановлення статусу особи, яка перебувала на утриманні потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_4, який працював фахівцем господарського підрозділу по теплопостачанню у відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Немішаївський агротехнічний коледж», під час дорожньо-транспортної пригоди загинув.

Згідно акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 та акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, форми Н-1, затверджених 20 серпня 2015 року, нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2, пов'язаний з виробництвом.

Позивач звернулася до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Ірпінь Київської області із заявою про виплату їй одноразової допомоги в зв'язку зі смертю батька, однак, відповідач листом від 16 червня 2016 року фактично відмовив їй в цьому, посилаючись на те, що відсутні підстави для визнання її (позивачки) членом сім'ї загиблого, так як нею не надано документів про спільне проживання з батьком однією сім'єю.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що оскільки батько позивачки помер внаслідок нещасного випадку на виробництві і вони разом проживали однією сім'єю до самої його смерті, то позивачка має право на отримання від відповідача одноразової допомоги як член сім'ї потерпілого відповідно до вищезазначених положень частиною сьомою статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті такої допомоги є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, яка діяла на час настання нещасного випадку) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Крім того, відповідно до пункту 6.1.1. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженому постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/13982) робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім'ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями:

1) заяви осіб, які мають на це право (колективної чи індивідуальної), для призначення страхових виплат;

2) копій паспортів осіб, які мають на це право (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів);

3) акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

4) акта (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

5) акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено);

6) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

7) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про смерть потерпілого (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

8) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

9) висновку МСЕК про причинний зв'язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання;

10) довідки про середню заробітну плату (доход);

11) копії свідоцтва про народження дитини (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

12) довідки навчального закладу (щорічно) про те, що член сім'ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

13) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім'ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу;

14) довідки МСЕК про встановлення інвалідності осіб - членів сім'ї, які перебували на утриманні померлого;

15) довідки про розмір пенсії потерпілого, у тому числі про розмір одержуваних надбавок (якщо він не працював на день смерті);

16) копій трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів або в іншому установленому законодавством порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач при зверненні до Фонду подала всі необхідні документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

При цьому у відповідача виникло питання про фактичне проживання однією сім'єю потерпілого та його доньки, оскільки норма статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачає, що одноразова грошова допомога у разі смерті потерпілого виплачується саме його сім'ї.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи та що підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, батько позивачки ОСОБА_2 до дня смерті проживав однією сім'єю разом зі своєю дочкою - позивачем по справі в належному йому будинку за адресою АДРЕСА_1, де зареєстрованою була лише позивачка - з 19 листопада 2011 року, яка фактично проживала там з дня народження, а батько був зареєстрований в будинку за адресою АДРЕСА_2, але там ніколи не проживав, так як той будинок на протязі близько тридцяти років перебував в аварійному стані. Вони разом вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

Також, колегія суддів погоджується з тим, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги зазначені в довідці Пилиповицької сільської ради від 20 січня 2016 року відомості про те, що ОСОБА_2 не тільки був зареєстрований, але й проживав АДРЕСА_2, оскільки, це суперечить зібраним по справі іншим доказам, до того ж, як вбачається з виданих в послідуючому довідок Пилиповицької сільської ради від 11 березня 2016 року та 25 серпня 2016 року такі відомості були вказані помилково.

Оскільки батько позивачки помер внаслідок нещасного випадку на виробництві і вони разом проживали однією сім'єю до самої його смерті, то колегія суддів вважає правильним висновк суду першої інстанції, що позивачка має право на отримання від відповідача одноразової допомоги як член сім'ї потерпілого відповідно до вищезазначених положень ч.7 ст.34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому дії відповідача щодо відмови в призначенні та виплаті такої допомоги є неправомірними.

За таких обставин, приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку що дії відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ірпінь Київської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті одноразової допомоги в зв'язку зі смертю батька ОСОБА_2 є протиправними та правильно зобов'язав відповідача призначити та виплатити позивачці вказану одноразову допомогу відповідно до ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», в редакції, що діяла на час настання нещасного випадку, в розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки розрахунок розміру допомоги не входить до компетенції суду, тому в цій частині слід відмовити в позові.

Отже, враховуючи те, що позивач проживала спільно з загиблим батьком та те, що при зверненні до Фонду вона подала усі необхідні документи для отримання одноразової грошової допомоги, вона має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідач, як і того вимагає стаття 77 КАС України не довів протилежного. Посилання відповідача на саму лише реєстрацію місця проживання не є обґрунтованими, оскільки в України гарантований вільний вибір місця проживання.

Доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Ірпінь Київської області - залишити без задоволення, а постанову Бородянського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.М. Літвіна

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 24.07.2018 року.