Справа № 320/9230/17 (2-а/320/350/17)
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2018 року, м. Дніпро справа № 320/9230/17 (2-а/320/350/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018р. у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17)
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

13.12.2017р. ОСОБА_1 звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Мелітопольське об'єднане УПФУ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії / а.с. 2-7/.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2017р. за вищезазначеним позовом відкрито скорочене провадження в адміністративній справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17) /а.с. 28/.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.01.2018р. справу №320/9230/17 (2-а/320/350/17) призначено до судового розгляду /а.с. 34-35/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що вона у вересні 2013р. звернулась до Мелітопольського об'єднаного УПФУ щодо призначення пенсії за віком та нею були надані усі необхідні документи для призначення пенсії, у тому числі довідку про заробітну плату для призначення пенсії, під час надання документів її було повідомлено відповідачем про необхідність надання первинних документів для підтвердження довідки про заробітну плату, але вона надала пояснення стосовно того, що первинні документи втрачені відповідальною особою, при цьому посадові особи відповідача не надали роз'яснень щодо існування Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., і у жовтні 2013р. відповідачем їй було призначено пенсію за віком та видано пенсійне посвідчення від 22.10.2013р. Отримуючи пенсію вона звернула увагу та не, що розмір призначеної пенсії не відповідає довідці про заробітну плату, яка була нею надана під час призначення пенсії та з метою отримання роз'яснень вона була змушена звернутись до відповідача, але на її чисельні звернення вона отримувала обіцянки щодо здійснення перерахунку пенсії. У вересні 2017р. вона звернулась до відповідача щодо перерахунку пенсії, але отримавши пенсію у жовтні та листопаді 2017р., яка була збільшена на 40 грн., була змушена звернутись до відповідача письмово та дізналась, що відповідачем при визначені розміру її пенсії не було враховано довідку про заробітну плату, яка була нею надана, у зв'язку з тим, що ця довідка не підтверджена первинними документами. Вона вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки з урахуванням того, що первинні документи щодо розміру її заробітної плати були втрачені з незалежних від неї причин, а відновлені бути не можуть у зв'язку зі смертю особи, яка була відповідальна за їх збереження, відповідач при визначені розміру її пенсії повинен був застосувати положення Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., тому просила суд:- визнати протиправною бездіяльність відповідача по не нарахуванню їй пенсії за віком на підставі довідки, виданої у відповідності до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р. за період до 1 січня 1998 року та не проведення їй перерахунку пенсії; - зобов'язати відповідача провести нарахування її пенсії на підставі довідки, виданої у відповідності до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р. за період до 1 січня 1998 року та провести перерахунок пенсії з моменту отримання довідки і її виплату.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018р. у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. (суддя Редько О.В.) / а.с. 41-47/.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 12.02.2018р., подав апеляційну скаргу /а.с. 52-53/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з'ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції від 12.02.2018р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі.

Адміністративна справа №320/9230/17 (2-а/320/350/17), разом з вищезазначеною апеляційною скаргою позивача, надійшли до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду 27.03.2018р. / а.с. 51/.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2018р. у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17) апеляційна скарга Мелітопольського об'єднаного УПФУ на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018р. у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17) залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. 296 КАС України, та відповідачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 60.

Відповідачем у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги було усунуто / а.с. 64-69/ та ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.04.2018р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Мелітопольського об'єднаного УПФУ на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.02.2018р. у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17) / а.с. 71/, а ухвалою суду від 11.05.2018р. справа №320/9230/17 (2-а/320/350/17) призначена до розгляду в порядку письмового провадження на 06.08.2018р. / а.с. 75/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 76-78/.

06.06.2018р. у зв'язку з відрядженням судді Коршуна А.О., який є суддею-доповідачем у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17), дану справу з розгляду 04.07.2018р. /а.с. 85/, а 04.07.2018р. розгляд справи було перенесено з тих самих причин на 18.07.2018р. /а.с. 89/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 86-88,90-92/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 79-83/, заперечувала проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції було повно з'ясовано усі обставини справи і постановлено у справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції від 12.02.2018р. залишити без змін.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної адміністративної справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача у справі, та з 07.09.2013р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім цього під час розгляду справи судом встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з усними вимогами щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням положення Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., оскільки первинні документи, які необхідні для підтвердження розміру її заробітної плати за час роботи у ТОВ фірма «А-ТА» за період з 1993р. по 1999рр., який зазначено у довідці що була надана нею відповідачу при зверненні за призначенням пенсії, були втрачені з незалежних від неї причин та через наявність певних обставин (смерть особи, яка була відповідальна за збереження первинних документів) зараз не можуть бути відновлені, але такий перерахунок відповідачем не було здійснено, що і обумовило звернення ОСОБА_1 до відповідача з письмовою заявою від 11.12.2017р. / а.с. 8-10/ та до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому необхідно зазначити, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування їй пенсії за віком на підставі довідки, яка видана у відповідності до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., за період до 1 січня 1998 р. та не проведення їй перерахунку пенсії, і з метою захисту її прав та інтересів позивач просила суд зобов'язати відповідача провести нарахування її пенсії на підставі довідки, виданої у відповідності до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., за період до 1 січня 1998 р. та провести перерахунок пенсії з моменту отримання довідки і її виплату.

З аналізу положень ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон), відповідно до положень якого позивачу у справі призначено пенсію за віком, вбачається, що основний розмір пенсії за віком залежить від страхового стажу та заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, при цьому для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період.

Відповідно до ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців. Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що позивачем, разом з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», було надано відповідачу довідку про заробітну плату за період з січня 1993р. по грудень 1997р., але перевірити зазначені у цій довідці данні щодо розміру заробітної плати позивача неможливо через відсутність первинних документів, які за цей період втрачені з незалежних від позивача причин, та не можуть бути відновлені, у зв'язку з чим з урахуванням вимог ст. 40 Закону відповідачем ці данні не були застосовані під час призначення позивачу пенсії за віком з 07.09.2013р., при цьому саме за цих підстав - неможливість підтвердження первинними документами, дані цієї довідки не можуть бути застосовані відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Щодо тверджень позивача під час розгляду справи про необхідність застосування при проведенні нарахування та подальшого перерахунку її пенсії довідки, яка видана відповідно до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., то колегія суддів вважає такі посилання позивача безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 1 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату (далі - Порядок), який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р., встановлюється механізм визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії застрахованої особи, страховий стаж якої починаючи з 1 липня 2000 року становить менш як 60 місяців, за основним місцем роботи за період страхового стажу до 1 липня 2000 року за умови відсутності заробітної плати (доходу) за будь-які інші 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 1 липня 2000 року у разі втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) у зв'язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або з інших незалежних від застрахованої особи обставин.

Але під час призначення пенсії позивачу встановлено, що позивач - ОСОБА_1, після 01.07.2000р. має стаж який складає більш як 60 місяців, що з урахуванням положень вищезазначеного Порядку, свідчить про відсутність законодавчо визначених підстав для визначення заробітної плати для обчислення пенсії періоду до 01.07.2000р. з застосовуванням положень Порядку.

Крім цього колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на певні розбіжності та неточності, які містять ксерокопії документів, які були надані позивачем на підтвердження обставин втрати первинних документів за період її роботи з 1993р. по 1997р. / а.с. 11-26/, в частині зазначення різної назви підприємства на якому працювала позивач у цей час - фірма «АТА», або фірма «А-ТА», «ООО фирма «А-ТА», копії цих документів належним чином не завірені.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії наказу №3 від 20.02.1997р. / а.с. 16/ архів первинних документів бухгалтерського обліку передано на зберігання головному бухгалтеру фірми «А-ТА» ОСОБА_2 за місцем мешкання., наказом №1 від 05.04.2000р. / а.с. 17/ архів первинних бухгалтерських документів за період з 1993-1999р. залишено на зберігання у головного бухгалтера ОСОБА_2 за місцем її мешкання у зв'язку з відсутністю приміщення для зберігання, але з наданих позивачем документів вбачається, що з 2004р. головним бухгалтером фірми «А-ТА» була ОСОБА_3, і саме нею була видано довідка про заробітну плату ОСОБА_4 / а.с. 22/, яка була надана нею для призначення пенсії у 2009р., і на данні якої позивачка посилається в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, але з невідомих причин архів первинних бухгалтерських документів фірми «А-ТА» за період з 1993-1999р. продовжує знаходитись у ОСОБА_2 за місцем її мешкання до моменту її смерті 27.02.2012р. /а.с. 25/, я потім 25.03.2012р. первинні бухгалтерські документи фірми «А-ТА» за період з 1993-1999р. признано втраченими з причини їх втрати відповідальною особою ОСОБА_2 а також встановлено неможливість їх поновлення / а.с. 20/.

Також надані позивачем ксерокопії довідок / а.с. 23,24/, щодо розміру її заробітної плати за період 1993-1997рр. не місять відомостей щодо дати складення цих довідок.

З огляду на вищенаведені обставини колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено помилковий висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та наявності підстав для здійснення позивачці нарахування її пенсії на підставі довідки, виданої у відповідності до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р. за період до 1 січня 1998 року та провести перерахунок пенсії з моменту отримання довідки і її виплату, а також щодо наявності протиправної бездіяльності відповідача з цього питання.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку дії відповідача, який у спірних відносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, під час призначення та перерахунку пенсії позивача у даній справі є правомірними, що свідчить про відсутність правових підстав для здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої у відповідності до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 919 від 05.07.2006р. за період до 1 січня 1998 року та проведені перерахунку пенсії з моменту отримання довідки і її виплату, а тому судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам, що призвело до постановлення ним рішення у даній справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 317 КАС України є підставою для скасування такого рішення суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу відповідача необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції від 19.10.2017р. у даній справі скасувати та відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,317,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.02.2018р. у справі №320/9230/17 (2-а/320/350/17) - скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано - 18.07.2018р.

Головуючий суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко