Справа № 815/3098/18
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3098/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправної бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання повної публічної інформації за запитом від 07 травня 2018 року, зобовязання відповідача надати позивачу повну інформацію, що запитувалася, а саме на запитання 1, 2, 5 запиту від 07 травня 2018 року.

Позов обґрунтований тим, що 07.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області із запитом про надання публічної інформації, однак в порушення вимог законодавства, отримала відповідь тільки на 3 та 4 запитання, 5 запитання було відповідачем проігноровано, а по 1 та 2 запитанню позивачу запропоновано звернутися до офіційного сайту за адресою: dmsu.gov.ua.

За цією позовною заявою відкрито письмове провадження у відповідності до ст. 263 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву.

Відповідачем наданий до суду та направлений позивачу відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки 17.05.2018 року на електронну адресу позивача направлений лист від 17.05.2018 року №ЗПІ-Г/7/5101-34/5100.4.5/8314-18 з відповіддю на питання, викладені в заяві позивача від 07.05.2018 року. В відповіді на заяву було зазначено, що для кожної особи або дитини необхідно індивідуально встановлювати підстави для оформлення набуття громадянства України, при цьому необхідно враховувати дату народження, місце народження не лише особи, а й близьких родичів, а для дітей встановлювати належність до громадянства тієї чи іншої держави батьків, та інше, а тому надати вичерпний перелік документів у відповідача не має можливості.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 7 травня 2018 року на електронну адресу ОСОБА_2 управління ДМС в Одеській області направила запит, в якому, у відповідності до ст. 5, 6, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ст. 5, 6 Закону України «Про інформацію», просила надати відповідь на наступні запитання: 1) Скільки осіб впродовж 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 років та з початку 2018 року станом на 01.05.2018 року отримали через органи ОСОБА_2 управління ДМС в Одеській області громадянство України, будучи до цього громадянами інших держав? 2) Надайте інформацію за кожним роком окремо: кількість осіб, їх попереднє громадянство та дату набуття українського громадянства відповідно. 3) Розясніть спосіб, у який громадяни іншої держави можуть отримати українське громадянство. 4) Надайте розяснення, на підставі яких правових механізмів громадянство України можуть отримати діти, які є громадянами іншої держави. 5) Надайте перелік документів, які необхідно надати в органи ДМС для того, аби дитина громадянин іншої держави могла отримати українське громадянство. Яка особа повинна надати дані документи?

Позивач просила надати відповідь протягом 5 робочих днів з дня отримання запиту із зазначенням електронної адреси для листування (аркуш справи 9).

За запит ОСОБА_1 ОСОБА_2 управлінням державної міграційної служби України в Одеській області надана відповідь №ЗПІ-Г/5/5101-34/5100.4.5/8314-18 від 17.05.2018 року в якій їй розяснено що для отримання статистичної інформації за результатами діяльності міграційної служби їй необхідно звернутися до офіційного сайту за адресою dmsu.gov.ua.

Крім того, позивачу в цій відповіді розяснено, що решта питань стосується законодавства про громадянство та Законом України «Про громадянство України» визначається правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

З метою організації виконання Закону, Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Так, громадянство дітей за народженням відповідно до ст. 7 Закону набувають діти, які народилися 1 березня 2001 року і пізніше.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону набувають громадянство України діти, один з батьків якої народився до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на момент його народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем.

Діти, які народилися на території України після 24 серпня 1991 року і не набули за народженням громадянство України, можуть набути його відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону.

Також набути громадянство України можуть діти, які є іноземцями, або особами без громадянства відповідно до ст. ст. 9, 11-15 Закону.

Іноземці та особи без громадянства можуть набути громадянство України відповідно до ст. ст. 6, 8-1, 9 або поновити громадянство України відповідно до ст. 10 Закону.

Крім того, відповідач зазначив що для кожної особи або дитини необхідно індивідуально встановлювати підстави для оформлення набуття громадянства України, при цьому враховувати дату народження, місце народження не тільки самої особи, а й близьких родичів, а для дітей встановлювати належність до громадянства тієї або іншої держави батьків, та інше, а тому надати вичерпний перелік документів не має можливості.

Позивачу також додатково рекомендовано ознайомитись з вищевказаним Порядком, в якому чітко визначено механізм подання заяв та інших документів з питань громадянства, перелік документів, які подаються для встановлення і оформлення належності до громадянства України, набуття і припинення громадянства України, порядок провадження і прийняття рішень за заявами і поданнями з питань громадянства, порядок виконання прийнятих рішень для кожного випадку (аркуші справи 11-12).

Позивач зазначила в позові, що отримала відповідь тільки на 3 та 4 питання її запиту, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. ст. 32, 34 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ст. 3, ст. 5, ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобовязані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

У відповіді на 1 та 2 питання запиту позивача відповідач зазначив, що для отримання статистичної інформації за результатами діяльності міграційної служби необхідно звернутися до офіційного сайту за адресою dmsu.gov.ua.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Таким чином, суд дійшов висновку про неправомірну відмову ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області в наданні інформації на 1 та 2 питання позивача у запиті від 07 травня 2018 року.

Що стосується відповіді на 5 запитання запиту позивача від 07.05.2018 року, суд вважає, що відповідач надав на нього відповідь пославшись на законодавство, яке регулює питання громадянства України та обґрунтувавши неможливість надати вичерпний перелік документів для отримання громадянства України з підстав необхідності для кожної особи або дитини індивідуально встановлювати підстави для оформлення набуття громадянства України з врахуванням дати народження, місця народження не лише особи, а й близьких родичів, а для дітей встановлювати належність до громадянства тієї чи іншої держави батьків, та інше, з посиланням на «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень».

Таким чином, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Оскільки суд прийшов до висновку про протиправну бездіяльність відповідача в частині не надання відповіді на запит позивача в частині 1 та 2 запитання, у суду є всі підстави для зобовязання відповідача вчинити такі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання повної публічної інформації за запитом від 07 травня 2018 року на 1 та 2 запитання та зобовязання надати таку інформацію, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 139, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65069) до ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045) про визнання протиправної бездіяльності ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо ненадання повної публічної інформації за запитом від 07 травня 2018 року та зобовязання відповідача надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася, а саме на запитання 1, 2, 5 запиту від 07 травня 2018 року задовольнити частково.

Визнати протиправну бездіяльність ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області щодо ненадання публічної інформації на 1 та 2 запитання запиту від 07 травня 2018 року.

Зобовязати ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалася, а саме на запитання 1, 2 запиту від 07 травня 2018 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 управління державної міграційної служби України в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л. І. Свида

.