Справа № 826/909/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 липня 2018 року № 826/909/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства «Меркурій»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області

про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду звернулося Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» (далі - позивач) із позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дії, зобов'язати вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02. 2018 у відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до позовної заяви позивач просить суд визнати незаконними дії Головного управління ДФС у Київській області щодо винесення повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 35 від 11.12.2017 (далі - повідомлення № 35) та скасувати його, а також визнати незаконними дії відповідача щодо винесення акту опису майна № 10 від 05.09.2017 (далі - акт № 10) та скасувати даний акт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.01.2018 ним було отримано копію повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 35, однак, акту на підставі якого було винесено таке повідомлення отримано не було.

Крім того, позивач не згоден з актом опису майна № 10 від 05.09.2017, оскільки, у ньому зазначені невірні дані активів, що були описані. Так, в акті зазначено, що податковим керуючим описано урожай сої 2017 року у кількості 100 тонн у той час, як його було зібрано у розмірі лише 55 тонн. Враховуючи дану обставину Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» вважає, що податковим керуючим неправомірно складено акт опису майна № 10.

Крім того, позивач посилається на той факт, що податковий керуючий виїхав здійснити перевірку стану збереження майна без повідомлення голови Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» ОСОБА_1, який у цей час перебував на лікарняному. В наслідок вказаної перевірки було складено акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 1 від 12.01.2018 (далі - акт № 1).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив у повному обсязі посилаючись на те, що контролюючим органом було здійснено всі заходи спрямовані для погашення податкової заборгованості, однак, такі дії Миронівської Об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області не призвели до повного погашення податкового боргу.

Також відповідач повідомив, що усі вжиті заходи здійснювалися з дотриманням вимог чинного законодавства, а відповідно, складені акти повністю відповідають вимогам податкового законодавства.

У відповіді на відзив позивач наголосив на обставинах, викладених позовній заяві та підтримав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

За результатами діяльності станом на 29.09.2017 Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» має податкову заборгованість у загальному розмірі 1 315 924, 10 грн., що складається з: податку на додану вартість у сумі 1 262 475, 08 грн., податку на прибуток підприємств у сумі 50 707, 35 грн. та земельного податку у сумі 2 741, 67 грн.

Миронівською Об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області 26.03.2014 виставлено позивачеві податкову вимогу № 194-25 про сплату податкового боргу.

У зв'язку з несплатою позивачем суми грошового зобов'язання заступником начальника Миронівської Об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 1 від 05.02.2015.

На підставі рішення про опис майна у податкову заставу податковим керуючим було складено акт опису майна № 10 від 05.09.2017, відповідно до якого податковим керуючим було описано урожай сої 2017 року у кількості 100 тонн на загальну суму 950 000, 00 грн. Складений акт було підписано особисто головою Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» ОСОБА_1

11 грудня 2017 року в.о. заступника начальника Головного управління ДФС у Київській області винесено повідомлення № 35 про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

12 січня 2018 року податковим керуючим було проведено перевірку стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, за результатами якої було складено акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 1 від 12.01.2018, яким встановлено, що за юридичною адресою: Миронівський район, с. Пустовіти, вул. Шевченка, 48 знаходиться житловий будинок. Майно, описане в заставу, згідно акту № 10 від 05.09.2017, а саме: соя - відсутнє.

Складений акт підписано податковим керуючим, сільським головою с. Пустовіти, а також власником будинку.

Не погоджуючись з актом № 10, позивач 10.01.2018 звернувся із запереченням до Головного управління ДФС у Київській області, відповідно якого просив скасувати складений акт, однак, відповіді отримано не було.

Також, Селянське (фермерське) господарство «Меркурій» 10.01.2018 звернулося з відповідними скаргами до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Київській області про скасування повідомлення № 35 від 11.12.2017, проте, відповіді не отримало.

Не погоджуючись із діями Головного управління ДФС у Київській області, вважаючи незаконним та таким, що підлягає скасуванню повідомлення № 35 та акт № 10, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та, надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

У відповідності до норм законодавства податковим керуючим Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області проводилася перевірка стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі. Результати проведеної перевірки відображені в акті № 1 від 12.01.2018 р., у якому зафіксовано відсутність на момент перевірки майна, згідно акту опису № 10 від 05.09.2017 р.

Положення про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі затверджено Наказом Міністерства фінансів України № 584 від 16.06.2017 р. (далі - Положення).

Згідно з приписами Положення метою проведення перевірки стану збереження заставного майна є встановлення фактичної (фізичної) наявності у платника податків такого майна та документального підтвердження його руху за даними бухгалтерського та податкового обліку, що ведеться платником податків.

Перевірка стану збереження заставного майна проводиться в разі поширення на майно платника податків права податкової застави.

Право на проведення перевірки стану збереження заставного майна належить контролюючому органу, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Виконання повноважень щодо проведення перевірок стану збереження заставного майна покладається на податкових керуючих.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись протягом робочого дня платника податків, починаючи з дня опису майна у податкову заставу.

Для проведення перевірки стану збереження заставного майна оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - повідомлення). Підставою для оформлення повідомлення є погоджене керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) подання податкового керуючого, в якому обґрунтовується необхідність проведення перевірки стану збереження заставного майна.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись безпосередньо у платника податків (за його місцезнаходженням, за місцезнаходженням майна, що перебуває у податковій заставі, в інших місцях зберігання такого майна) або у відповідному контролюючому органі.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись шляхом візуального контролю наявності у такого платника майна і стану його збереження, а також шляхом перевірки відповідних документів бухгалтерського та податкового обліку та іншої інформації щодо наявності такого майна, його руху та стану збереження на момент проведення перевірки.

Перевірка стану збереження заставного майна може проводитись одночасно з документальною (плановою або позаплановою) або фактичною перевіркою відповідно до вимог Кодексом з урахуванням особливостей, визначених цим Положенням (розділ ІІ Положення).

Як передбачено розділом ІІІ Положення про проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий попередньо повідомляє платника податків.

Безпосередньо перед початком проведення перевірки стану збереження заставного майна податковий керуючий пред'являє платнику податків такі документи: службове посвідчення працівника контролюючого органу; копію наказу контролюючого органу про призначення податковим керуючим такого платника податків; повідомлення, підписане керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та зареєстроване в такому контролюючому органі.

Зазначені документи є достатніми для проведення перевірки стану збереження заставного майна й оформлення додаткових документів не є необхідним.

У разі перебування майна платника податків не за місцем обліку платника податків, а в іншій адміністративно-територіальній одиниці, до проведення перевірки стану збереження заставного майна може бути залучено інший контролюючий орган.

У разі залучення до перевірки стану збереження заставного майна іншого контролюючого органу перевірка здійснюється з дотриманням вимог пункту 2 цього розділу.

Податковий керуючий при проведенні перевірки стану збереження заставного майна здійснює повноваження відповідно до цього Положення та інших нормативно-правових актів.

За результатами проведеної перевірки стану збереження заставного майна складається акт про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (далі - акт перевірки), який реєструється в журналі реєстрації актів перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Якщо платник податків не погоджується з фактами, зазначеними в акті перевірки, такий платник може на окремому аркуші висловити свої зауваження, які стануть невід'ємною частиною акта перевірки.

Виходячи зі змісту наведених вище норм права, суд вважає, що дії Головного управління ДФС у Київській області при складанні повідомлення № 35 від 11.12.2017 р. були такими, що повністю відповідали податковому законодавству, а саме повідомлення складено з дотриманням усіх необхідних вимог.

Щодо визнання незаконними дій відповідача при винесенні акту опису майна № 10 від 05.09.2017 р. та скасування відповідного акту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У розумінні п. п. 14.1.155, п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 91.3 ст.91 ПК України податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди контролюючого органу (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

У разі відмови платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право залучати до опису майна платника податків не менш як двох понятих.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується актом опису майна № 10 від 05.09.2017 р. керівник позивача особисто підписав складений акт, у якому зазначена кількість урожаю сої за 2017 рік 100 тонн.

Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача щодо визнання незаконними дій Головного управління ДФС у Київській області при складенні акту № 10 від 05.09.2017 р., а також щодо скасування даного акту.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірність своїх дій та прийнятих рішення довів, натомість доводи позивача не знайшли свого підтвердження та обґрунтування.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» до Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконними дій, скасування повідомлення № 35 від 11.12.2017 р. та акту № 10 від 05.09.2017 р.

Підстави для стягнення судових витрат за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства «Меркурій» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур