Справа № 635/3590/18
Суддя: Панас Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №635/3590/18
Провадження №2-а/635/107/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Покотилівка в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибальченка Миколи Миколайовича, АДРЕСА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 14 травня 2018 року приблизно о 05 годині 46 хвилин він, на належному йому транспортному засобі "New Holland" державний номерний знак НОМЕР_2, рухався біля будинку №48 "а" по вулиці Ощепкова у місті Харкові та перевозив сільськогосподарський культиватор, який відповідає встановленим діючим законодавством габаритам. Біля зазначеного вище будинку він був зупинений відповідачем, який на місті винес постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за те, що він перевозив сільськогосподарський культиватор шириною 5,4 метри без відповідних дозволів органів МВС, чим порушив вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху України. Цією постановою відповідач застосував до нього адміністративне стягнення за ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. З цією постановою він не згоден, оскільки справа була розглянута на місці зупинки автомобілю, хоча повинна була розглядатися за місцем реєстрації органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач не надав йому можливості скористатися у повній мірі його правами, передбаченими ст.268 КУпАП, та порушив процедуру розгляду справи, встановлену ст.ст.278, 278 КУпАП, крім того, культиватор, який він перевозив, відповідає встановленим законодавством розмірам і не потребує отримання додаткових дозволів. Тому просив визнати дії відповідача неправомірними; скасувати постанову серії ЕАА №401505 від 14.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КпАП України та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 04 червня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві був наданий строк для усунення недоліків.

26 червня 2018 року позивач на виконнання зазначеної ухвали суду надав ряд документів, якими усунув недоілки, вказані в ухвалі суду.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. І відповідачеві було надано п"ятнадцятиденний строк для надання відзиву на позов.

Як вбачається з поштового повідомлення відповідач отримав копію позову з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження 16 липня 2018 року. Але до теперішнього часу відзив на позов не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути позов за наявними в справі доказами.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про можливість задоволення адміністративного позову у повному обсязі з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 14 травня 2018 року інспектором роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибальченком М.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зареєстрованому не в автоматичному режимі, серії ЕАА №401505. Згідно з цією постановою ОСОБА_1, 14 травня 2018 року приблизно о 05 годині 46 хвилин керуючи по вулиці Ощепкова у місті Харкові транспортним засобом "New Holland" державний номерний знак НОМЕР_2, перевозив на ньому сільськогосподарський культиватор шириною 5,4 метри без відповідних дозволів від органів МВС, чим порушив вимоги пункту 22.5 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст.132-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України. За зазначене правопорушення на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 510 грн. (а.с.5).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Стаття 132-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об'єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів;

2) порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Суб'єкт адміністративного проступку- спеціальний (водії транспортних засобів; посадові особи, відповідальні за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважені з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів; громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності).

Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови серії ЕАА №401505 від 14.05.2018 року, у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Згідно з пунктом 2.9 "д" Правил дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ №879 від 27 червня 2007 року, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю; стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритновагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Пунктами 12 та 13 зазначеної постанови встановлено, що Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Як передбачено ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 276 КпАП України встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 встановлено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відповідно до частини першої цієї статті протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238), частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Аналіз положень частин першої та другої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення;

3) на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

Отже, перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258 КУпАП, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Статтею 132-1 КУпАП передбачені адміністративні правопорушення на автомобільному транспорті, за які накладаються адміністративні стягнення, зокрема про Порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Аналогічні вимоги містяться і в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами).

Відповідно до ст.77 Кодексу Адміністративного Судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона була винесена працівниками поліції на місці вчинення правопорушення, без доставлення правопорушника до відповідного органу, що є порушенням вимог діючого законодавства в сфері дорожнього руху.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм закону вбачається, що частина 2 статті 122 КпАП України не відноситься до тих статей, за якими допускається не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак, в порушення вимог діючого законодавства, протокол про адміністративне правопорушення відповідачем складений не був.

Крім того, з винесеної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, незрозуміло як саме відповідач визначив розміри (габарити) сільськогосподарського культиватора, який перевозив позивач, оскільки в постанові відсутнє посилання на вимірювальні засоби, дату їх повірки, якими провадилися відповідні виміри.

Відповідно до вимог пунктів 5-9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами) протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Пунктом 4 розділу IV зазначеної Інструкції передбачено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Пунктами 8-11 Інструкції встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 8), на якому проставлено відповідні серію і номер.

Бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема:

у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, ім'я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень);

у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи;

у графі «ураховуючи, що гр-нин(ка)» - прізвище та ініціали правопорушника;

у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції з урахуванням та зазначенням обставин, що пом'якшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують (стаття 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте у справі рішення.

Згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення являє собою аркуш паперу розміром 210х297 мм (+-0,5 мм), масою 80 г/кв. м і складається з постанови та копії. Постанова і копія надруковані на самокопіювальному папері з лицьового боку трьома фарбами способом офсетного друку.

На бланку постанови по справі про адміністративне правопорушення нанесена лінія перфорації на відстані 20 мм від верхнього краю.

Серія постанови складається із літеросполук, номер - із шестизначного цифрового показника, виконуються способом високого друку.

Текстова частина надрукована фарбою зеленого кольору.

Для захисту бланка використані такі елементи захисту:

1) мікрошрифт у позитивному зображенні (на постанові і копії бланка);

2) нерегулярна комп'ютерна фонова сітка (для постанови виконана блакитним кольором, для копії - жовтим кольором).

Найменування виробника, номер, рік та квартал виконання замовлення надруковано з лицьового боку постанови та копії.

Кількість комплектів у блоці - 20.

Після останнього комплекту блок комплектується чистою картонною сторінкою.

Бланки скріплено перед лінією перфорації (по ширині 210 мм) двома скобами.

Згідно з вимогами пункту 15 Інструкції копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови по справі про адміністративне правопорушення надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається корінець поштового повідомлення про її отримання.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд зазначає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не відповідає вимогам, які висунуті для постанови в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року №1376 (з наступними доповненнями та змінами), а саме:

- бланк постанови не відповідає технічному опису постанови, наведеному в наказі МВС України №1376 від 06 листопада 2015 року;

- в графі "постановив" не зазначені обставини, які пом"якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 та які були прийняті до уваги при накладенні відповідачем адміністративного стягнення на ОСОБА_1

Крім того, відповідачем суду не надано належних та допустимих в розмумінні діючого законодавства доказів щодо вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. А за таких обставин позов ОСОБА_1 в частині визнання дій відповідача неправомірними та скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Статтею 284 КпАП України передбачено, що постанова про закриття справи приймається за наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Однак, дані дії повинні здійснюватися судом, як органом загальної юрисдикції, а не як адміністративним судом, в ході провадження по справі за адміністративним позовом.

Тому, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

У відповідності з вимогами діючого законодавства позивач при зверненні до суду був звільнений від оплати судового збору.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності з вимогами ст.4 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду фізичної особи з адміністративним позовом немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи встановлений на рівні 1762 грн.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягав би сплаті позивачем при зверненні до суду з зазначеним адміністративним позовом становив би 704 грн.80 коп. (1762 грн. х 0,4).

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн.80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибальченка Миколи Миколайовича, АДРЕСА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Визнати дії Рибальченка Миколи Миколайовича щодо винесення 14 травня 2018 року у відношенні ОСОБА_1 постанови серії ЕАА №401505 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 132-1 КУпАП неправомірними.

Постанову серії ЕАА №401505 від 14 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КпАП України, скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Рибальченка Миколи Миколайовича, АДРЕСА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в частині закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП відмовити.

Стягнути з Рибальченка Миколи Миколайовича, АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Харківський районний суд Харківської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 липня 2018 року.

Суддя Н.Л.Панас