Справа № 816/611/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/611/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Гуцала М.І.

суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018, суддя Л.О. Єресько, (повний текст рішення складено 10.04.2018) по справі № 816/611/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт"

до Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Агропродекспорт") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України (далі - по тексту відповідач, ДФС України, контролюючий орган), в якій виклав вимоги про:

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 03.01.2018 № 530551/30058730, яким відмовлено ТОВ "Агропродекспорт" в реєстрації податкової накладної від 16.11.2017 № 14 та зобов'язання ДФС України зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 03.01.2018 № 530555/30058730, яким відмовлено ТОВ "Агропродекспорт" в реєстрації податкової накладної від 16.11.2017 № 13 та зобов'язання ДФС України зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 03.01.2018 № 530549/30058730, яким відмовлено ТОВ "Агропродекспорт" в реєстрації податкової накладної від 16.11.2017 № 12 та зобов'язання ДФС України зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України від 03.01.2018 № 30553/30058730, яким відмовлено ТОВ "Агропродекспорт" в реєстрації податкової накладної від 16.11.2017 № 11 та зобов'язання ДФС України зареєструвати таку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 по справі № 816/611/18 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 03.01.2018 № 530551/30058730, № 530555/30058730, № 530549/30058730, № 530553/30058730, якими відмовлено ТОВ "Агропродекспорт" в реєстрації податкових накладних від 16.11.2017 № 11,12, 13, 14. Зобов'язано ДФС України зареєструвати податкові накладні від 16.11.2017 № 11, 12, 13, 14, складені ТОВ "Агропродекспорт", в Єдиному реєстрі податкових накладних за датою їх подання. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропродекспорт" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7 048 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник стверджує про порушення вимог п. 201.16 ст. 201 ПК України, п. 6 наказу Міністерства фінансів України № 567 від 13.06.2017 « Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) в Єдиному реєстрі податкових накладних» та ст. ст. 72, 90 та 242 Кодексу адміністративного судочинства. На думку контролюючого органу, ТОВ «Агропродекспорт» надано документи, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішень про реєстрацію податкових накладних. Зазначає, що позивачем до позову теж не додано жодного доказу на підтвердження неправомірності відмови у реєстрації податкової накладної (первинні документи, тощо).

Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому акцентував на тому, що відповідачем не зазначено у Квитанціях від 07.12.2017 конкретних критеріїв, відповідно до яких відбулось зупинення реєстрації вищевказаних податкових накладних, а також конкретних документів, які необхідно подати позивачу. Також вказує на відсутність будь - якого належного мотивування відмови в реєстрації податкових накладних у відповідних рішеннях комісії ДФС.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив їх задовольнити. В якості єдиної підстави для відмови у реєстрації спірних податкових накладних зазначає лише відсутність повного пакету документів, які були б достатніми для висновків про реальність здійснених господарських операцій. Зокрема, стверджував про відсутність рахунків-фактур на товар, що був предметом спірних господарських операцій.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглядаючи судове рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявній в ній докази, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, враховуючи наступне.

В ході судового розгляду встановлено, що юридична особа ТОВ "Агропродекспорт" (; місцезнаходження: Полтавська область, м. Гадяч, вул. Героїв Майдану, 82, оф. 3) є платником ПДВ.

30.12.2012 між ТОВ "Техмолпром" (постачальник) та ТОВ "Агропродекспорт" було укладено договір № ДП 03/2013 купівлі - продажу товарів, згідно якого постачальник зобов'язується у встановлений договором строк передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити його вартість на умовах цього договору. Товаром є продукти харчування в асортименті. Товар передається покупцеві окремо узгодженими партіями (п. 1.2 договору) (том 1 а.с. 69-70).

Специфікацією від 16.11.2017, відповідно до пункту 1.2 Договору від 30.12.2012, було погоджено, що постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти товар: масло вершкове "Селянське" 73 % жиру, кількість 5 946, 078 кг, ціна без ПДВ 87,67 грн, всього без ПДВ -485 616, 19 грн, всього з ПДВ - 582 739,43 грн, ПДВ 20 % -97 123,24 грн (том 1 а.с. 71).

01.07.2016 між ТОВ "Торговий дім "Гадячсир-Україна" (покупець) та ТОВ "Агропродекспорт" (постачальник) укладено договір поставки № 0408/1, згідно якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у додатках до цього договору (пункт 1.1 договору). Під додатками до цього договору маються на увазі рахунок - фактура та видаткові накладні (пункт 1.2 договору) (том 1 а.с. 62-63).

Відповідно до пункту 4.4 договору покупець здійснює 100 % попередню оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на підставі наданого постачальником рахунку та цього договору.

Так, 14.11.2017 позивачем на виконання договору від 01.07.2016 № 0408/1 було складено рахунок на оплату по замовленню № 21 на товар масло солодковершкове селянське 73 % жиру в кількості 5 946,078 кг, ціна без ПДВ 85,00, всього 606 500,00 грн, в тому числі ПДВ 101 083,33 грн ( том 1а.с. 64).

16.11.2017 ТОВ "ТД "Гадячсир - Україна" здійснило попередню оплату вищевказаного товару в сумі 200 000,00 грн в т.ч. ПДВ - 33 333,33 грн (платіжне доручення № 1543 від 16.11.2017), в сумі 135 500,00 грн в т.ч. ПДВ - 22 583,33 (платіжне доручення від 16.11.2017 № 1558), в сумі 135 000,00 грн в т.ч. ПДВ - 22 583,33 грн (платіжне доручення від 16.11.2017 № 1556), в сумі 135 000,00 грн в т.ч. ПДВ - 22 583,33 грн (платіжне доручення від 16.11.2017 № 1554).

В день отриманням коштів ТОВ "Агропродекспорт" складено податкові накладні від 16.11.2017 № 11, 12, 13, 14 , які подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних (надалі - ЄРПН) (том 1 а.с. 148-155).

Однак, згідно квитанцій від 07.12.2017, сформованих автоматизованою системою "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена, оскільки ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:0405. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, що достатні для прийняття рішення про реєстрацію (том 1 а.с. 110-113).

На виконання зазначених вимог позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення від 28.12.2017 № 3, 4, 6, 7 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК (реєстрація якої/го зупинено), які включали пояснення та первинні документи на підтвердження реальності господарської діяльності та відповідних господарських операцій між позивачем та ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" за договором № 0408/1 від 01.07.2016 (том 1 а.с. 102-109).

В письмових поясненнях позивача зазначено, що ТОВ "Агропродекспорт" має на балансі власних 20 одиниць вантажних транспортних засобів та інші основні засоби, орендує офісне приміщення 10,1 кв.м у ТОВ "Фін-Майстер", має згідно штатного розкладу 8 працівників, середня заробітна плата яких складає 5 300 грн., а за КВЕД 46.33 ТОВ "Агропродекспорт" займається саме оптовою торгівлею молочними продуктами.

На підтвердження виконання умов договору № 0408/1 від 01.07.2016 позивач вказував про попередню оплату за масло солодковершкове в сумі 200 000, надавши платіжне доручення № 1543 від 16.11.2017, та в сумі 135 500,00 грн., платіжне доручення від 16.11.2017 № 1558, в сумі 135 000,00 грн, платіжне доручення від 16.11.2017 № 1556, в сумі 135 000,00 грн., платіжне доручення від 16.11.2017 № 1554. На суми отриманої попередньої оплати згідно чинного законодавства виписано податкові накладні № 11,12,13,14, реєстрацію яких зупинено. Також, позивач надіслав договір оренди приміщення від 22.02.2017 № 2202-1, штатний розклад б/н від 02.01.2017, договір поставки з ТОВ "Гадячсир-Україна" № 0408/1 від 01.07.2016.

Незважаючи на отримані документи 03.01.2018 комісією ДФС України було прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в ЄРПН з підстави надання копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або є недостатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (том 1 а.с. 161, 166, 171, 176).

Позивач звернувся в порядку адміністративного оскарження до ДФС України зі скаргами від 09.01.2018 № 09/01-1 на рішення № 530553/30058730 від 03.01.2018, від 09.01.2018 № 09/01-2 на рішення № 530549/30058730 від 03.01.2018, від 09.01.2018 № 09/01-3 на рішення № 530555/30058730 від 03.01.2018, від 09.01.2018 № 09/01-4 на рішення 530551/30058730 від 03.01.2018(том 1 а.с. 127-134).

Рішеннями Комісії з питань розгляду скарги від 16.01.2018 №№ 5740/30058730, 5741/30058730, 5742/30058730, 5743/30058730 залишено скарги ТОВ "Агропродекспорт" без задоволення, а рішення комісії ДФС від 03.01.2018 № 530553/30058730, № 530549/30058730, № 530555/30058730, 530551/30058730 без змін (том 1 а.с. 135-138).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про належне проведення господарської операції між позивачем та ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна", та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних № 11, 12, 13, 14 від 16.11.2017 року; а платник податку (позивач) має право на належне отримання податкового кредиту за господарською операцією на підставі спірної податкової накладної.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України), об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" №1246 (далі по тексту - Порядок № 1246) від 29.12.2010 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Аналогічні приписи наведені у підпункті 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з якими реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній / розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції, згідно Квитанції від 07.12.2017 зупинено реєстрацію податкових накладних № 11,12,13,14 від 16.11.2017 ТОВ "Агропродекспорт" через невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 0405.

Відповідно до п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризику № 567 (в редакції, чинній на час зупинення реєстрації податкових накладних №11, 12, 13, 14 від 16.11.2017) моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі;

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

У разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає одній з умов, зазначених у підпунктах 2, 3 цього пункту, реєстрація такої (такого) податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Однак, як у квитанціях про зупинення реєстрації, так і в оскаржуваних рішеннях відсутнє обґрунтування того, що спірні податкові накладні відповідають тим критеріям, які наведені у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризику № 567 та є підставою для зупинення реєстрації податкової накладної.

Доводи апелянта щодо надання платником податку копій документів, які не були достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, без обґрунтування яких саме документів не вистачало для реєстрації податкових накладних не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду. При цьому колегія суддів вважає такі доводи відповідача, зокрема щодо відсутності рахунків-фактур, необгрунтованими, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, які були вищевикладені. Крім того, сам факт наявності чи відсутності рахунка-фактури ніяким чином не може бути критерієм реальності здійснення господарської операції, зважаючи на фактично проведені розрахунки за спірними господарськими операціями безготівковим шляхом. Інших ж доводів щодо спростування висновків суду першої інстанції, окрім загального посилання на порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга, на думку колегії суддів, не містить.

Згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" № 190 від 29.03.2017 (тут та надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Разом з тим, ця норма податкового законодавства є загальною, а оскаржене рішення Комісії в свою чергу повинно було містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування". Проте, відповідач в оскаржуваних рішеннях від 03.01.2018 не зазначив, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Отже, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних. Відтак, не відповідає критеріям обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, що передбачено пунктом 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на наявність документів первинного бухгалтерського обліку, які свідчать про належне проведення господарської операції між позивачем та ТОВ "ТД "ТД "Гадячсир-Україна". Надання таких документів контролюючому органу свідчить про відсутність у відповідача достатніх та належних правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних від 16.11.2017.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яку, як джерело права при здійсненні судочинства застосовують суди, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління."

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов'язання ДФС України зареєструвати податкові накладні №11, 12, 13, 14 від 16.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних суд приходить таких висновків.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Також, у рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, у справі «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Пунктами 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України № 1246 від 29.12.2010 (зі змінами), передбачено, що Податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування ре єстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про зобов'язання зареєструвати податкові накладні № 11,12,13,14 від 16.11.2017 року ТОВ "Агропродекспорт" у Єдиному реєстрі податкових накладних за датою її подання.

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права визнається безпідставним, оскільки судове рішення прийняте за правильно встановленими обставинами справи з додержанням норм ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст.6, ч. 1 ст. 9, ч. 2 ст.77, ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно, враховуючи правильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Підстави для здійснення нового розподілу судових витрат, зважаючи на результати апеляційного перегляду, у справі відсутні.

Керуючись ст. 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 по справі № 816/611/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з врахуванням вимог передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М.І. Гуцал
Судді А.П. Бенедик Л.В. Мельнікова

Повний текст постанови складено 24.07.2018.