Справа № 813/1540/18
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №813/1540/18

25 липня 2018 року

зал судових засідань № 9

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Магиревич Ю.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (місце проживання: 79000, АДРЕСА_1) звернувся до суду з позовом до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Героїв Майдану, 32), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій";

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги при звільненні передбаченої ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій".

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", входить до складу грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби і на підставі частини другої статті 9, частини другої статті 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) має бути включена до складу грошової допомоги, яка підлягає виплаті військовослужбовцям при звільненні з військової служби у зв'язку із закінченням строку контракту.

Відповідач подав суду відзив та заперечення, в яких заперечує позовні вимоги з покликанням на п.8 Наказу Міністра оборони України №550 від 24.10.2016, якою визначено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях на відзив від 18.07.2018.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання про причини неявки суд не повідомив, а тому, відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, справа розглядається за відсутності відповідача.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши подані документи та матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, виходячи з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, позивач проходив військову службу в Національній академії на посаді наукового співробітника науково - дослідного відділу (моделювання бойових дій) Наукового центру Сухопутних військ Національної академії.

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 18.12.2017 року №492 звільнений у запас за пунктом "а" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" з урахуванням підпункту "і" пункту 1 ч.8 цієї ж статті звільнений з військової служби у запас (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього закону) вважати таким, що справи та посаду здав.

Наказом начальника Національної академії (по стройовій частині) від 09.01.2018 №8 позивач виключений зі списків особового складу, з ним було здійснено повний розрахунок, та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, передбачену наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з розрахунку 24 роки 05 місяців 10 днів у сумі 91912грн. 56 коп.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Виплата військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби за закінченням строку контракту одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби передбачена ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в ч.2 ст. 9 якого зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 4 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що одноразова грошова допомога при звільненні входить до складу грошового забезпечення, є його одноразовим додатковим видом, виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок її виплати визначається Міністром оборони України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» установлена щомісячна додаткова грошова винагорода.

Відповідно до п. 2 вказаної Постанови, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання цієї постанови були видані Накази Міністра оборони України від 15.11.2010 № 595 (втратив чинність 16.12.2016) та від 24.10.2016 № 550 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України».

Пунктом 8 Інструкцій, затверджених вказаними вище Наказами Міністра оборони України, встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, як встановлено п. 38.6 Розділу «XXXVIII. Грошова допомога військовослужбовцям у разі звільнення з військової служби» Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони від 11.06.2008 № 260(чинний на час існування правових відносин між сторонами), військовослужбовцям, які звільняються, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:

звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Зазначене вказує на те, що порядок виплати грошового забезпечення, визначений Міністром оборони України, як зазначено в ч.4 ст.9 Закону України від «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не передбачає включення до складу місячного грошового забезпечення при звільненні, з якого нараховується грошова допомога при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити, оскільки відповідач, не включивши до складу місячного грошового забезпечення при звільненні, з якого нараховується грошова допомога при звільненні позивачу, щомісячної додаткової грошової винагороди, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити у задоволенні позову повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 26.07.2018

Суддя Лунь З.І.