Справа № 806/1954/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/1954/18

категорія 10.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 29.03.2018 про прийняття рішення та вчинення певних дій, зокрема щодо видачі належно оформленого посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" - 2 категорії;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації прийняти рішення та вчинити певні дії, а саме видати ОСОБА_1 належно оформлене посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" - 2 категорії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, працював дезактивувальником 2 розряду при Інституті проблем безпеки атомних електростанцій імені Курчатова в м.Чорнобиль з 02.10.1990 по 08.03.1992. Стверджує що 26.02.2018 звернувся з письмовою заявою до виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, оскільки має право на отримання посвідчення учасника ліквідації. Однак, листом від 19.03.2018 № 1359/13 Департамент управління праці та соціального населення безпідставно відмовив йому у винесенні справи на розгляд комісії Житомирської обласної адміністрації. Вважає відмову у встановленні статусу та видачі відповідного посвідчення протиправною.

Ухвалою від 21.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1990 році від 29.01.1992 ОСОБА_1 А №680133 (а.с.24).

Позивач звернувся із заявою від 26.02.2018 до голови Коростенської міської ради, в якій просив прийняти рішення про направлення до Житомирської обласної адміністрації подання про видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії так як приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1990 році - 92 дні (а.с.17-18).

Листом від 21.03.2018 №02-14/739 виконавчий комітет Коростенської міської ради повідомив позивачу що його заяву розглянуто, документи направлено на розгляд спірної комісії Житомирської облдержадміністрації (а.с.19).

Житомирська обласна державна адміністрація листом від 29.03.2018 №1359/13 повідомила, що подання управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради розглянуто. Вказано, що в наданих документах не відображено безпосередню участь ОСОБА_1 у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках, тому відсутні підстави для встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії. Статус учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 встановлено ОСОБА_1 24.09.1993 відповідно до довідки міжгалузевого науково-технічного центру "Укриття" Академії наук України від 22.07.1993 за роботу у зоні відчуження у період з 01.10.1990 по 30.11.1990 у м.Чорнобиль (а.с.20).

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", часникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно з п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженим постановою КМУ від 20.01.1997 №51 (далі -Порядок №51) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Абзацом 2 пункту 10 Порядку №51 іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено коло осіб, що відносяться до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

Пунктом 3 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено коло осіб, що відносяться до 3 категорії постраждалих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали: у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів; у зоні відчуження в 1987 році - від 1 до 14 календарних днів; у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів; на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які: постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій; постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 наказом від 01.10.90 №1405 прийнято в лабораторію дезактивації, дезактиваторщиком 4 розряду на підставі трудового договору (а.с.10).

На підтвердження вказаної інформації в трудовій книжці ОСОБА_1 №БТ-І №1737587 містяться записи про прийняття на роботу дезактиваторщиком з 02.10.1990 та про звільнення від 07.03.1992 (а.с.12).

Згідно довідки комплексної експедиції при ІАЕ ім.І.В. Курчатова позивач працював з 02.10.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991 та з 01.01.1992 по 08.03.1992 (а.с.14).

Зі змісту архівної довідки від 07.07.2017 №23-01/494 встановлено, що в списку працівників комплексної експедиції, що приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період 1990 року міститься ОСОБА_1. Вказано, що він виконував роботи в межах 30-ти кілометрової зони Чорнобильської АЕС в змінних умовах праці (а.с.16).

Згідно посвідчення серії А №038280 від 24.09.1993 ОСОБА_1 присвоєно статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3 категорії (а.с.24).

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що учасниками ліквідації аварії є зокрема особи, що безпосередньо брали участь у ліквідації наслідків у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, оскільки статус позивача, як ліквідатора відповідачем не заперечується.

Право на отримання статусу ліквідатора 2 категорії є у осіб, що працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів.

З наданих доказів встановлено, що ОСОБА_1 працював у складі комплексної експедиції починаючи з 02.10.1990. Доказів участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження в період з 1986 по 1987 позивачем не надано, у зв'язку з чим право на отримання статусу ліквідатора 2 категорії не підтверджено жодним документом.

Таким чином, підстави для винесення справи ОСОБА_1 на розгляд комісії Житомирської облдержадміністрації не має, а тому відмова відповідача від 29.03.2018 №1359/13 є правомірною, та такою, що ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене та те, що відповідачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано, а позивачем не доведено обґрунтованості заявлених вимог та наявності правових підстав для встановлення статусу ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 11505, інд. код НОМЕР_1) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.А. Панкеєва