Справа № 809/1123/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2018 р. справа № 809/1123/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправними дій та зобов'язання до їх вчинення, -

В С Т А Н О В И В:

27.06.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - відповідач) про визнання протиправними дій УПФУ в м. Івано-Франківську щодо прийнятого цим органом рішення про переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і відмову у виконанні вимог абзацу 1 пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% при проведенні розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії за віком та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську здійснити перерахунок призначеної позивачу вперше пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, провести виплату різниці нарахованих та виплачених сум з 10.10.2017 - дня призначення позивачу пенсії за віком та виплачувати перераховану пенсію в подальшому до втрати права на таку пенсію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську в частині не застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, адже позивача фактично не переведено з одного виду пенсії на іншу, а призначено пенсію за іншим законом, а тому при визначені розміру пенсії необхідно застосовувати величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. Однак, відповідачем, всупереч нормам законодавства вказаного коефіцієнта застосовано не було. У зв'язку з цим, пенсія позивача становить 3 502,72 грн., а не 4 556,81 грн. З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.07.2018 даний позов залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статей 94, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв'язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 23.07.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с. 34). Зазначив, що вимоги позивача щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% є безпідставними, оскільки пенсія позивачу призначається не вперше, а тому підстав для застосування положень, які регулюють первинне призначення пенсій, в тому числі застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% - немає. А тому, ОСОБА_1 переведено на пенсію по віку та зроблено перерахунок пенсії на підставі ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. На підставі вищенаведеного, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 31.12.2005 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував довічну пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується копією посвідчення №000292, видане 07.03.2006 (а.с. 42).

На підставі заяви позивача від 10.10.2017 за №7629, поданої до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську, з 10.10.2017 його переведено на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Факт призначення позивачу з пенсії за віком підтверджується копією посвідчення НОМЕР_2, виданого 10.01.2018 (а.с. 42).

24.01.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання детальної інформації та роз'яснення щодо проведеного розрахунку із дорученням копії листа Пенсійного фонду України від 27.02.2004 за №1898/03, в якому визначено призначення іншого виду пенсії (а.с. 43, 46).

Відповідач листом від 07.02.2018 за №32/К-15 надав відповідь позивачу на вказане звернення, згідно якої роз'яснено, що позивача переведено з одного виду пенсії на інший, а не призначено нову пенсію. Як наслідок, величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% при розрахунку розміру пенсії позивача не застосовувалась. Також зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 41 рік, 8 місяців, 25 днів (по 30.09.2017), при осучасненій заробітній платі 7 250,35 грн., за періоди роботи за періоди роботи з 01.07.2000 по 09.10.2001 згідно довідки Управління МВС України в Івано-Франківській області від 24.07.2017 за №459 та за період з 10.10.2001 по 31.12.2005 згідно довідки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 19.07.2017 за №136/09-19-05-35, а також з 01.09.2006 по 30.09.2017 за даними системи персоніфікованого обліку (довідки форми ОК-5). Коефіцієнт страхового стажу становить 0,41667, а індивідуальний коефіцієнт після оптимізації осучасненого заробітку - 1,92603. Для розрахунку заробітної плати використано середній заробіток по Україні за 2016 рік - 3764,40 грн. Також даним листом позивача повідомлено, що з 10.10.2017 відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір його пенсії становить 3 502,72 грн., з яких 3 021,00 грн. - основний розмір пенсії, 78,72 грн. - доплата за понаднормовий стаж 6 років, 363,00 грн. - підвищення учаснику бойових дій, 40,00 грн. - доплата учаснику бойових дій (а.с. 44-45).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, в частині не застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% при визначені розміру пенсії, та вважаючи протиправним рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.03.2003 (далі - Закон України №1058-ІV від 09.03.2003) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 цього Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З системного аналізу вказаних норм права судом встановлено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший особам враховується заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), як при первісному призначенні пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Суд звертає увагу, що 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України №1058-ІV від 09.03.2003.

Згідно із ч.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Суд відхиляє твердженнями відповідача в частині того, що величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % не застосовуються до визначення розміру пенсії ОСОБА_1, оскільки вона призначена не вперше, з огляду на наступне.

Так, наявними матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 31.12.2005 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

На підставі поданої ОСОБА_1 заяви до органу Пенсійного фонду, з 10.10.2017 позивачу призначено пенсію за віком на підставі іншого закону, а саме відповідно до Закону України №1058-ІV від 09.03.2003.

З системного аналізу наведених норм пенсійного законодавства, суд дійшов висновку, що у даному випадку переведення позивача з одного виду пенсії на інший, яке регламентовано ст. 45 Закону України №1058-ІV від 09.03.2003 здійснюється шляхом призначення іншого виду пенсії, на підставі поданої заяви пенсіонера, за іншим законом, а саме Законом України №1058-ІV від 09.03.2003.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, зокрема у постановах від 22.12.2015 (справа №2-а/199/138/14) та від 31.03.2015 (справа №21-612а14).

З огляду на зазначене, положення ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії при переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії, оскільки, у вказаній нормі зазначено, що з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, відповідачем при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 було безпідставно застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% замість 1,35%.

Щодо вимоги позивача про виплату перерахованої пенсії в подальшому до втрати права на таку пенсію, суд зазначає, що судом захищається саме порушене право, а тому рішення не може прийматися на майбутнє.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного суду України від 24.05.2017.

Таким чином, вказана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд звертає також увагу, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та те, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 409,60 грн. згідно квитанції за №33457046 від 09.07.2018 (а.с. 4), то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь позивача підлягає частковому стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1 057,20 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо прийняття рішення про переведення позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з відмовою у застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% при проведенні розрахунку розміру призначеної позивачу пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76018, ) здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) вперше пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, провести виплату різниці нарахованих та виплачених сум з 10.10.2017 - дня призначення позивачу пенсії за віком.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір в розмірі 1 057 (одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.