Справа № 489/64/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2018 року

Київ

справа №489/64/16-а

адміністративне провадження №К/9901/38544/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва в складі Кирильчука О.І. від 07.03.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Бітова А.І., Лук'янчук О.В., Ступакової І.Г. від 16.05.2017 у справі №489/64/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними,

УСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Ленінському районі м. Миколаєва про:

-встановлення відсутності компетенції (повноважень) у відповідача у листопаді - грудні 2014 року зменшувати розмір нарахованої та виплачуваної пенсії;

- зобов'язання утриматися від вчинення дій по зменшенню розміру зараховуваної та виплачуваної йому пенсії;

- зобов'язання здійснити перерахунок виплачуваної пенсії з січня 2014 року по 31 січня 2016 року;

- стягнення боргу по пенсії за тринадцять місяців у сумі 71 188 грн.;

- зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсії з червня 2009 року по день подання позовної заяви з урахуванням зміни мінімальної пенсії з 18 вересня 2009 року по 11 січня 2016 року відповідно до чинного законодавства.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач протиправно не виплачує йому, як інваліду ІІ групи, постраждалому від аварії на Чорнобильській АЕС, пенсію у розмірі, передбаченому Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2016 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду адміністративний позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у відповідача у листопаді - грудні 2014 року зменшувати розмір нарахованої та виплачуваної пенсії, зобов'язання утриматися від вчинення дій по зменшенню розміру зараховуваної та виплачуваної йому пенсії.

Залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду адміністративний позовні вимоги ОСОБА_2 до УПФ України в Ленінському районі міста Миколаєва про зобов'язання здійснити перерахунок виплачуваної пенсії з січня 2014 року по 11 липня 2015 року, стягнення заборгованості з виплати пенсії за сім місяців з 11 листопада 2014 року по 11 липня 2015 року, зобов'язання здійснити перерахунок розміру пенсії з червня 2009 року по 11 липня 2015 року з урахуванням зміни мінімальної пенсії з 18 вересня 2009 року відповідно до чинного законодавства.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вказує на протиправне зменшення відповідачами пенсії та її виплати в розмірі, меншому, ніж 8 мінімальних пенсії та 75% розміру мінімальної пенсії, як передбачено Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією відповідного посвідчення, є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва та отримує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену статтею 50 вказаного Закону.

Судами встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 року зобов'язано УПФ України в Ленінському районі м. Миколаєва здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії з 26 грудня 2007 року та виплатити заборгованість по виплаті пенсії відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Перерахунок пенсії позивачу за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 року було здійснено 04 жовтня 2010 року.

Згідно довідок УПФ України в Ленінському районі міста Миколаєва від 06 січня 2016 року розмір пенсії позивача у липні 2015 року становив 2 419,95 грн., з вересня 2015 року по січень 2016 року 2 738,70 грн.

Вважаючи, що пенсію нараховується та виплачується в розмірі меншому Законом № 796, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладені в іншій редакції, та встановлюють, що пенсійні виплати здійснюються в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України. Позовні вимоги за період з червня 2009 року по 11 липня 2015 року залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України № 76 VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII. Вказаний закон набрав чинності з 01.01.2015 року.

Згідно ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п. 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ групи інвалідності - 160% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 13 цього ж Порядку в редакції, що діяла у спірний період, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам II групи - 379,60 гривні.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п.3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку та виплати позивачеві державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідач, виплачуючи позивачу пенсію у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

Стосовно посилань позивача в касаційній скарзі на те, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які набули чинності з 01.01.2015 року, звужують права громадян та суперечать Конституції України, колегія суддів зазначає, що вказані зміни не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2009 року, оскільки відповідачем проведено перерахунок розміру пенсійних виплат, згідно норм Закону № 796, який чинний на момент спірних правовідносин, та відрізняється від правового регулювання пенсії осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС станом на 2009 рік.

Стосовно залишення позовних вимог без розгляду суд зазначає, що позивачем ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2016 не оскаржувалася.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду