Справа № 804/2722/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2018 року Справа № 804/2722/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-охорона» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2018р. Головне управління ДФС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-охорона» та просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2017р. директор відповідача Сухомлин С.О. відмовив у допуску для проведення документальної позапланової виїзної перевірки посадовій особі контролюючого органу, яка була призначена на підставі наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №7022-п від 11.12.2017р. Про недопущення посадової особи податкового органу до перевірки був складений відповідний акт №33086/04-36-14-02/41189878 від 14.12.2017р., при цьому директором відповідача Сухомлином С.О. були надані письмові пояснення щодо причин недопуску до перевірки - протиправність наказу №7022-п від 11.12.2017р. У зв'язку з тим, що відповідач відмовився від допуску до проведення перевірки, позивач просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача, застосованого рішенням про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.12.2017р., виходячи з вимог п.94.1, п.94.2, п.94.10 ст.94 ПК України та з урахуванням того, що позивач має право звернутися до суду з позовними вимогами про підтвердження адміністративного арешту майна платника податку у загальному порядку згідно до вимог ч.5 ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 18.04.2018р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, при цьому, зазначеною ухвалою зобов'язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.2).

Вказана ухвала суду була отримана відповідачем 04.05.2018р., що підтверджується поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с.22).

На виконання вимог вказаної ухвали суду, відповідачем 14.05.2018р. було подано до канцелярії суду відзив на позов, у якому відповідач просив закрити провадження у даній справі у зв'язку із наявністю спору про право у цій справі посилаючись на те, що наказ позивача №7022-п від 11.12.2017р. є протиправним, прийнятим з порушенням законодавства України, тому відповідач вважає, що правомірно не допустив посадову особу позивача до проведення перевірки на підставі вищевказаного наказу, який оскаржено у судовому порядку. Крім того, відповідач зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2017р. по справі №804/8773/17 вже було закрито провадження в адміністративній справі №804/8773/17 за заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про підтвердження адміністративного арешту майна ТОВ «Легіон-охорона» через наявність між сторонами спору про право (а.с.23-38).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Легіон-охорона" зареєстроване як юридична особа 03.03.2017р. за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Любарського, буд. 98 перебуває на обліку у ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ (а.с.7-10).

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було прийнято наказ №7022-п від 11.12.2017р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Легіон-Охорона" з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період з 01.07.2017р. по 31.07.2017р. тривалістю 5 робочих днів, що підтверджується його копією (а.с.11,39).

Вказаний наказ був вручений під підпис представнику відповідача (директору) Сухомлину С.О. 14.12.2017р., що підтверджується відповідною відміткою про відмову у допуску до перевірки (а.с.11).

14.12.2017р. посадовою особою позивача було здійснено вихід за місцезнаходженням відповідача з метою проведення перевірки, проте, відповідачем не було допущено посадову особу позивача до проведення перевірки.

За фактом недопущення відповідачем посадової особи позивача до проведення перевірки був складений відповідний акт №33086/04-36-14-02/41189878 від 14.12.2017р., який отримано директором відповідача 14.12.2017р. (а.с.13-14,41-42).

14.12.2017р. о 16-45 год. за зверненням посадової особи контролюючого органу, заступником начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ "Легіон-охорона", що підтверджується відповідними зверненням та рішенням (а.с.15-16).

15.12.2017р. о 14:55 год. позивач звернувся до суду із заявою про підтвердження адміністративного арешту майна ТОВ «Легіон-охорона» та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2017р. у справі №804/8773/17 було закрито провадження по вказаній адміністративній справі за заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області через наявність між сторонами спору про право (а.с.43-46).

Позивач звернувся з адміністративним позовом та просить підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна відповідача, застосованого рішенням про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 14.12.2017р., виходячи з вимог п.94.1, п.94.2, п.94.10 ст.94 ПК України та згідно до вимог ч.5 ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт на майно платника податків може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом - п.94.10 ст.94 ПК України.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Також і відповідно до п.2 розділу ІV наказу Міністерства Фінансів України від 14.07.2017р. №632, який набрав чинності з 15.09.2017р., обґрунтованість арешту, накладеного на майно платника податків рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, має бути перевірена судом протягом 96 годин.

У такому разі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу подається до суду протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду.

Аналогічні норми встановлені і ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України щодо особливостей провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів.

Згідно до п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків припиняється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Аналіз вказаних норм податкового законодавства свідчить про те, що Податковий кодекс України містить імперативну вимогу про те, що обґрунтованість адміністративного арешту перевіряється судом протягом 96 годин з моменту його накладення рішенням керівника контролюючого органу (його заступника). Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дня за п.94.10 ст.94 ПК України.

При цьому, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями контролюючого органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу, саме протягом 96 годин з моменту прийняття рішення про застосування адміністративного арешту, оскільки в силу п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України за відсутності судового рішення в подальшому, такий арешт припиняє свою дію та не порушує прав платника податків.

Таким чином, при встановленні обґрунтованості застосування адміністративного арешту на майно платника податків, перевірці передусім підлягає застосування адміністративного арешту саме в межах 96-ти годинного строку та у випадку його пропуску арешт вважається припиненим.

Так, як свідчать матеріали справи рішення про застосування адміністративного арешту майна ТОВ "Легіон-охорона" прийнято заступником начальника Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 14.12.2017р. о 16 годині 45 хвилин, тоді як з даним адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту позивач звернувся лише 13.04.2018р., тобто з моменту застосування за вказаним рішенням адміністративного арешту майна відповідача (14.12.2017р.) до моменту звернення до суду з даним позовом 13.04.2018р.) уже сплинуло 96 годин, встановлених законом для його перевірки.

Також встановлено, що 15.12.2017р. позивач звертався до суду із заявою про підтвердження адміністративного арешту майна ТОВ "Легіон-охорона" у порядку та у строки, визначені ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2017р. у справі №804/8773/17 було закрито провадження в адміністративній справі за вказаною заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області через наявність між сторонами спору про право (а.с.43-46).

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Представником позивача не було надано суду доказів, які б свідчили про дотримання строків звернення з даним позовом, встановлених п.94.10 ст.94 ПК України, а також з урахуванням того, що позивач наділений правом на звернення до суду з адміністративним позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна у загальному порядку та у строки, визначені ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом враховується, що при звернення до суду з відповідним позовом у загальному порядку передбачено дотримання строків звернення з даним адміністративним позовом, встановлених ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють таке звернення до суду та необхідність перевірки обґрунтованості такого арешту саме протягом 96 годин після застосування такого арешту за відповідним рішенням керівника контролюючого органу (його заступника).

Разом з тим, слід зазначити, що є безпідставним посилання відповідача на необхідність закриття провадження у даній справі у зв'язку з тим, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2017р. у справі №804/8773/17 було закрито провадження по вказаній адміністративній справі за заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про підтвердження адміністративного арешту майна ТОВ "Легіон-охорона" через наявність між сторонами спору про право, оскільки позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом в порядку ч.5 ст.283 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження за заявою, заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку, як і було вчинено позивачем.

Також, судом не можуть бути застосовані норми ст.157 та ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, на які посилається відповідач як на підстави для закриття провадження у цій справі, з огляду на те, що вказані норми втратили чинність з 15.12.2017р. у зв'язку із набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, з урахуванням того, що застосування адміністративного арешту майна відповідача за рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) відбулося 14.12.2017р., а адміністративний позов до суду про підтвердження обґрунтованості такого арешту поданий позивачем 13.04.2018р., тобто зі спливом 96 годин, встановлених законом для такої перевірки, суд приходить до висновку, що арешт майна відповідача є припиненим відповідно до вимог п.п.94.19.1 п.94.19 ст.94 ПК України, у зв'язку з чим у адміністративного суду відсутні правові підстави для перевірки обґрунтованості рішення від 14.12.2017р. за яким застосовано адміністративний арешт майна ТОВ "Легіон-охорона", а тому у задоволенні даного адміністративного позову слід відмовити.

З урахуванням того, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон-охорона» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення ( у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва