Справа № 817/548/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2018 року м. Рівне №817/548/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Ясінська О.Т.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання неправомірними дій відповідача щодо скасування 09.08.2017 позивачу військового звання "полковник" та зобов`язання відповідача поновити у військовому квитку позивача та військово-облікових документах записи про присвоєння позивачу військового звання полковник відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.03.2014 №160. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 17.12.2012 працює в Сарненській районній державній адміністрації. Указом Президента України від 14.02.2014 №77/2014 «Про присвоєння військових і спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав» Міністерству оборони України було надано дозвіл присвоїти учасникам бойових дій на території інших держав, які є військовослужбовцями, у тому числі звільненим у запас або відставку, чергові військові, спеціальні звання до полковника (капітана 1 рангу) включно. На виконання вказаного Указу Міністром оборони України виданий наказ від 07.03.2014 №160 «Про присвоєння військових звань до полковника включно» учасникам бойових дій на території інших держав. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 07.03.2014 №160 відповідачем було зроблено запис у військовому квитку офіцера запасу про присвоєння позивачу військового звання «полковник» як учаснику бойових дій на території інших держав. Проте, 09.08.2017 року відповідно до листа Сарненського районного військового комісаріату від 08.08.2017 року №1383 військовим комісаром Сарненського районного військового комісаріату позивачу було скасовано військове звання «полковник», та зроблено запис у військовому квитку офіцера запасу, як помилково записано. Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними, оскільки правомірність присвоєння йому звання «полковник» чітко слідує, із змісту вказаних вище Указу Президента України від 14.02.2014 №77/2014 та наказу Міністра оборони України від 07.03.2014 №160. Крім того, позивач зауважує, що за наслідками перевірки 19.01.2016, 06.04.2016 та 25.07.2017 стану військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних в Сарненській райдержадміністрації комісією у складі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 та військовослужбовців відповідача не було виявлено порушень в частині присвоєння позивачу звання «полковник». При цьому, позивач вказує, що довідка-доповідь про результати перевірки стану військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних в Сарненській райдержадміністрації, здійсненої 25.07.2017, не надавалась. З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду 27.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтував тим, що Указом Президента України від 14.02.2014 №77/2014 «Про присвоєння військових і спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав» дійсно було надано дозвіл Міністерству оборони України присвоїти учасникам бойових дій на території інших держав, які є військовослужбовцями, у тому числі звільненим у запас або відставку, чергові військові, спеціальні звання до полковника (капітана 1 рангу) включно. На виконання вказаного Указу Міністром оборони України виданий наказ від 07.03.2014 №160 «Про присвоєння військових звань до полковника включно» учасникам бойових дій на території інших держав. Відповідач звертає увагу, що вказаними нормативними документами присвоєння цих звань дозволялося провести учасникам бойових дій на території інших держав, визначення якого наведено у статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій на території інших країн визнавалися військовослужбовці, які проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів), або військовослужбовці, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Відповідно до послужного списку позивача, останній з 04.09.1987 по 21.01.1991 проходив військову службу у Групі радянських військ у Німеччині (в подальшому перейменована у Західну групу військ) та Республіці Білорусь. Відповідач звертає увагу, що Німецька Демократична Республіка та Республіка Білорусь, де проходив військову службу позивач, не належали і не належать до переліку країн, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994, як такі, де велися бойові дії. Натомість, на підставі наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 20.12.1989 №141 та від 03.04.1990 №15 позивач, під час проходження служби у Німецькій Демократичній Республіці у Західній групі військ, залучався до розмінування відповідних територій, у зв`язку з чим останньому і було надано статус учасника бойових дій. Таким чином, відповідач стверджує, що запис у військовому квитку позивача про присвоєння йому звання полковник було здійснено помилково, оскільки під час здійснення вказаного запису, не було враховано вимоги Указу Президента України №77/2014 від 14.02.2014 та наказу Міністра оборони України №160 від 07.03.201, відповідно до яких, присвоєння військових звань до полковника включно, дозволялося лише учасникам бойових дій на території інших держав. Тому, після того, як у 2017 році було виявлено дану помилку, її було виправлено шляхом внесення спірного запису до військового квитка позивача. Також, відповідач звертає увагу на безпідставність вимоги позивача про визнання неправомірним скасування 09.08.2017 року відповідачем йому військового звання «полковник», оскільки відповідач не скасовував позивачу звання «полковник», а лише здійснив внесення до його військового квитка запису про те, що попередній запис у квитку здійснений помилково. З огляду на зазначене просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій виклав доводи тотожні, зазначеним в позовній заяві, та додатково зазначив, що рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 по встановленню статусу ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, згідно з протоколом №2 від 16.03.2012, йому було надано статус учасника бойових дій на території інших держав.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що твердження позивача про встановлення йому статусу учасника бойових дій на території інших держав відповідно до протоколу комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №2 від 16.03.2012 не відповідає дійсності, оскільки у вказаному протоколі чітко зазначено, що під час проходження служби у Німецькій Демократичній республіці у Західній групі військ він залучався до розмінування відповідних територій у зв`язку з чим комісією і було прийнято рішення про надання йому статусу учасника бойових дій. Також, звертає увагу на безпідставність посилання позивача на ту обставину, що за результатами неодноразових перевірок протягом 2016-2017 років не було виявлено порушень в здійсненні у військовому квитку останнього запису про присвоєння звання «полковник», а відтак і запис про його помилковість є протиправним, оскільки результати таких перевірок не позбавляють відповідача права виправляти помилки у разі їх виявлення, незалежно від часу виявлення таких помилок. При цьому, зазначає, що у документах, які складалися за наслідками таких перевірок, не має жодного посилання на те, що в процесі їх проведення здійснювалась перевірка правильності надання позивачу статусу учасника бойових дій на території інших держав, і як наслідок правильність запису про присвоєння йому звання полковник.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення тотожні, зазначеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до п.1 Указу Президента України від 14.02.2014 №77/2014 «Про присвоєння військових і спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав» було надано дозвіл, зокрема, Міністерству оборони України присвоїти учасникам бойових дій на території інших держав, які є військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, служби цивільного захисту, у тому числі звільненими у запас або у відставку (крім звільнених через службову невідповідність, за порушення дисципліни, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»), чергові військові, спеціальні звання до полковника (капітана 1 рангу) включно.

На виконання Указу Президента України від 14.02.2014 №77/2014 в.о. Міністра оборони України Тенюхом І.Й. видано наказ від 07.03.2014 №160, згідно з п.1 якого Першому заступнику міністра оборони України, заступнику Міністра оборони України, заступнику міністра оборони України керівнику апарату, начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України, командувачам видів Збройних Сил України, військових оперативних командувань, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та органів військового управління, їм підпорядкованих, командиру військової частини НОМЕР_2 наказано організувати роботу щодо присвоєння чергових військових звань військовослужбовцям учасникам бойових дій на території інших держав та зобов`язано до матеріалів щодо присвоєння чергових військових звань додавати копії документів, що засвідчують статус учасника бойових дій на території інших держав.

На підставі наказу Міністра оборони України від 07.03.2014 №160 відповідачем до військового квитка позивача серії НОМЕР_3 внесено запис про присвоєння чергового військового звання «полковник».

09.08.2017 відповідачем зроблено запис у військовому квитку позивача про помилкове здійснення запису щодо присвоєння останньому звання «полковник».

Вважаючи дії відповідача щодо вчинення у його військовому квитку запису про помилковість присвоєння звання «полковник» неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Твердження позивача про те, що рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 по встановленню статусу ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, згідно з протоколом №2 від 16.03.2012, йому було надано статус учасника бойових дій на території інших держав суд вважає помилковим, з огляду на наступне.

Правовий статус ветеранів війни, а також заходи щодо створення належних умов для їх життєзабезпечення та формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551).

Відповідно п.2 ч.1 ст.6 Закону №3551 (в редакції, на внесення до військового квитка позивача запису про присвоєння звання «полковник») учасниками бойових дій на території інших країн є: 1) військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів); 2) військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджений Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території (далі Перелік №63).

Аналіз вказаних вище норм права дозволяє прийти до висновку, що учасниками бойових дій на території інших країн визнаються військовослужбовці, які проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів), або військовослужбовці, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії за умови, що такі держави та періоди включені до Переліку №63.

При цьому, суд зауважує, що згідно з п.11 ч.1 ст.6 Закону №3551, учасниками бойових дій також визнаються особи, які були залучені командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, та особи, які на мінних тральщиках брали участь у траленні бойових мін у територіальних і нейтральних водах у воєнний і повоєнний час.

Із змісту наявного в матеріалах справи Протоколу №2 засідання комісії Рівненського обласного військового комісаріату по встановленню статусу ветеранів війни та визначення осіб, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 16.03.2012 слідує, у період з 1989 року по 1990 рік позивач проходив службу у військовій частині польова пошта 47982, у Західній групі військ у Німеччині, Білорусі, що підтверджується, зокрема, наказами керівника військової частини на розмінування, актом розмінування, у зв`язку з чим комісією прийнято рішення встановити позивачу статус учасника бойових дій.

Таким чином, матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачу був встановлений статус учасника бойових дій, який був залучений командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, а не учасника бойових дій на території інших держав.

Одночасно, суд зауважує, що Німецька Демократична Республіка та Республіка Білорусь, де проходив військову службу позивач у відповідні періоди, не включені та не були включені до Переліку №63 як держави, на території яких велися бойові дії за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР.

Як зазначено вище по тексту рішення, відповідно до п.1 Указу Президента України від 14.02.2014 №77/2014 «Про присвоєння військових і спеціальних звань учасникам бойових дій на території інших держав» було надано дозвіл, зокрема, Міністерству оборони України присвоїти учасникам бойових дій на території інших держав, які є військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, служби цивільного захисту, у тому числі звільненими у запас або у відставку (крім звільнених через службову невідповідність, за порушення дисципліни, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»), чергові військові, спеціальні звання до полковника (капітана 1 рангу) включно.

На виконання Указу Президента України від 14.02.2014 №77/2014 в.о. Міністра оборони України Тенюхом І.Й. видано наказ від 07.03.2014 №160, згідно з п.1 якого Першому заступнику міністра оборони України, заступнику Міністра оборони України, заступнику міністра оборони України керівнику апарату, начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України, командувачам видів Збройних Сил України, військових оперативних командувань, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та органів військового управління, їм підпорядкованих, командиру військової частини НОМЕР_2 наказано організувати роботу щодо присвоєння чергових військових звань військовослужбовцям учасникам бойових дій на території інших держав та зобов`язано до матеріалів щодо присвоєння чергових військових звань додавати копії документів, що засвідчують статус учасника бойових дій на території інших держав.

Із змісту вказаних вище Указу Президента України та наказу Міністра оборони України слідує, що на підставі них було дозволено присвоєння чергових військових звань до полковника включно лише тим військовослужбовцям, що мають статус учасника бойових дій на території інших держав.

Враховуючи, що позивачу був наданий статус учасника бойових дій, який був залучений командуванням військових частин, державними і громадськими організаціями до розмінування полів і об`єктів народного господарства, тому позивач не відноситься до кола військовослужбовців, щодо яких Указом Президента України від 14.02.2014 №77/2014 Міністерству оборони України був наданий дозвіл встановлювати чергові військові, спеціальні звання до полковника (капітана 1 рангу) включно.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно виконав у військовому квитку позивача запис про помилкове виконання запису про присвоєння останньому звання «полковник».

Одночасно, судом відхиляється посилання позивача на ту обставину, що за результатами неодноразових перевірок протягом 2016-2017 років стану військового обліку військовозобов`язаних і призовників та бронювання військовозобов`язаних в Сарненській райдержадміністрації комісією у складі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 та військовослужбовців відповідача не було виявлено порушень в здійсненні у військовому квитку останнього запису про присвоєння звання «полковник», а відтак і запис про його помилковість є протиправним, оскільки результати таких перевірок не позбавляють відповідача права виправляти помилки у разі їх виявлення, незалежно від часу виявлення таких помилок.

Підсумовуючи вище наведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в їх задоволенні належить відмовити.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду як учасник бойових дій, тому підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат з урахуванням вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сарненського районного військового комісаріату про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНООКПП НОМЕР_4 );

2) відповідач - Сарненський районний військовий комісаріат (34500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Військова, 20а, код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Повний текст рішення складено 30 липня 2018 року.

Суддя Комшелюк Т.О.