Справа № 823/2578/18
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2018-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року справа № 823/2578/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі Сачинській В.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2 (за ордером);

відповідача - Уманського міського відділу державної виконавчої служби, ОСОБА_3 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3, Уманського міського відділу державної виконавчої служби та Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 15.02.2017 про стягнення виконавчого збору у сумі 6 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у провадженні старшого державного виконавця Мельника В.В. перебуває виконавче провадження №53082230, відкрите 09.12.2016 на підставі виконавчого листа №1-358/11 від 20.07.2011, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про знищення речових доказів у справі, а саме: 19988 пляшок горілки, вилучених під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_4, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «Нікогда», вул. Старицького, 3, м. Умань, Черкаської області. Постановою старшого державного виконавця Мельника В.В. від 15.02.2017 у виконавчому провадженні №53082230 за невиконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси з позивача стягнуто виконавчий збір у сумі 6400 грн.

Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, так як зареєстрований як фізична особа-підприємець і жодного відношення до боржника ПП «Нікогда», який зазначений у виконавчому листі №1-358/11 від 20.07.2011 не має, майно на відповідальне зберігання не приймав. Згідно з матеріалами виконавчого провадження 19 988 пляшок горілки були прийняті на відповідальне зберігання начальником служби безпеки ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод ОСОБА_5, що підтверджується його розпискою від 28.10.2010, та у подальшому були передані працівникам правоохоронних органів. Зі змісту розписки ОСОБА_5 вбачається, що майно зберігалося в гаражі №3 по вул. Старицького, 3 в м. Умані, однак серед нежитлових приміщень, які знаходяться за вказаною адресою та придбані позивачем у ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» за договором купівлі-продажу від 01.07.2005, гараж під №4 відсутній. Разом з тим, за вказаною адресою розташовані гаражі, які належать ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод», та згідно довідки №14 від 03.03.2017 ОСОБА_5 дійсно працював на вказаному підприємстві з 02.02.2009 по 06.02.2011. Факт відсутності зберігання майна позивачем встановлено постановами Уманського міськрайсуду та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 06.07.2015 у справі №6-78цс15 виконавчий збір стягується, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання. Позивач вважає, що рішення про знищення речових доказів має виконати виконавча служба, а не позивач, тому виконавчий збір не може стягуватись. Крім цього, Позивач не є боржником у виконавчому провадженні, оскільки вироком Соснівського районного суду міста Черкаси позивача не зобовязано вчиняти будь-які дії.

Зазначає, що згідно з відміткою на виконавчому листі 14.04.2015 виконавче провадження було закінчено та виконавчий лист повернуто стягувачу. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» відновлення виконавчого провадження можливе лише у разі якщо постанова виконавця після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого листа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку. Виконавче провадження було поновлено незаконно, оскільки заява стягувача повторно не подавалась, відтак, усі прийняті під час його виконання рішення , в тому числі і щодо стягнення виконавчого збору з позивача, є незаконними.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з вказаних підстав.

Відповідач проти позову заперечив. У наданому до суду відзиві на позовну заяву зазначив, що особа ПП «Нікогда», що вказана у виконавчому документі, та позивач є однією і тією особою, що підтверджується наступним:

- позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, однак її не оскаржив;

- відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна комплекс нежитлових будівель і споруд, розташованих на земельній ділянці площею 10 308 кв.м за адресою: м. Умань, вул. Старицького, 3 належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2005;

- згідно даних з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

30.01.2017 під час повторного виходу за адресою: м. Умань, вул. Старицького 3, було оглянуто гараж №4 та встановлено, що лікеро-горілчані вироби у кількості 19 988 пляшок у ньому не знаходяться, що підтверджено актом за підписом позивача. Оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору була винесена 15.02.2017 у звязку з тим, що позивач не надав речові докази для знищення.

Що стосується твердження про наявність на території бази гаражів, які належать ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод», то згідно договору купівлі-продажу від 01.07.2005 позивач купив у ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» комплекс нежитлових будівель і споруд, що знаходяться в м. Умань, по вул. Старицького, 3 та розташовані на земельній ділянці площею 10 308 кв. м. При цьому згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна інформація про наявність гаражів чи інших приміщень за вказаною адресою відсутня. Тобто всі нежитлові споруди та будівлі за вказаною адресою належать позивачу.

В матеріалах виконавчого провадження міститься розписка ОСОБА_5 про отримання ним на зберігання речових доказів, датована 28.10.2010. При цьому у поясненнях ОСОБА_5 вказано, що через два місяці горілку у нього забрали. Відповідач вважає, що вказане свідчить про те, що зберігачем речових доказів до винесення 17.06.2011 вироку Соснівського районного суду м. Черкаси був саме позивач.

Твердження позивача про те, що відсутня його розписка про отримання речових доказів на зберігання, є необгрунтованим, оскільки державна виконавча служба є завершальною стадією і не зобовязана перевіряти відомості, на підставі яких видавався виконавчий документ.

Щодо судової практики, яку наводить позивач, то вона стосується інших правовідносин. Також звертає увагу, що один штраф у сумі 1 700 грн. позивачем був сплачений.

Ухвалою суду від 18.07.2018 Головне територіальне управління юстиції у Черкаській області виключене із складу відповідачів, оскільки не є належним відповідачем у справі.

Усною ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання 27.07.2018, відповідача у справі старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 замінено на належного відповідача - Уманський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.09.1997 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Згідно з пунктом 1 договору купівлі-продажу від 01.07.2005 позивач купив через аукціон у ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» із належного останньому комплексу нежитлових будівель і споруд, що знаходяться в м. Умані Черкаської області по вул. Старицького, 3, розташованого на земельній ділянці площею 10308 кв.м, склад №1 «З», склад №2 з прибудовами «К», котельню «Л», тарний склад №3 «М», тарний склад «В», підземне паливосховище з підвалом «П», склад №4 «С», сарай «Т», ангар, склад №6 «Р», прохідну з тамбуром «Н,н», огорожу №1-5, замощення Х1 та резервуари металеві на 25 м3 (2 штуки), автозаправний блок-пункт АБП-8 (2 штуки).

Згідно з розпискою від 28.10.2010 начальник служби безпеки ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» ОСОБА_5 отримав на відповідальне зберігання вилучені в адміністративному приміщенні СПД ФО ОСОБА_4 19988 пляшок горілчаних виробів. У розписці зазначено, що горілчані вироби будуть зберігатись в гаражі №4, який знаходиться на базі ПП «ОСОБА_1М.», м. Умань.

Соснівським районним судом м. Черкаси постановлено вирок від 17.06.2011 у кримінальній справі № 1-358/11 по обвинуваченню ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204 КК України, яким, зокрема, вирішено знищити речові докази по справі: 19988 пляшок горілки, вилучені під час обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_4, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «Нікогда».

У поясненнях ОСОБА_5 від 22.03.2017 на ім'я начальника Уманського МВ ДВС ГТУЮ по Черкаській області зазначено, що у 2011 році ним було прийнято на зберігання 19 988 пляшок горілки. Через два місяці йому передзвонили та він видав вказану горілку на базу «Доманський».

20.07.2011 Соснівським районним судом м. Черкаси на виконання вказаного вище вироку суду було видано відповідний виконавчий лист.

09.12.2016 державним виконавцем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 53082230 за виконавчим листом № 1-358/11, виданим 20.07.2011 Соснівським районним судом м. Черкаси, про знищення речових доказів по справі: 19988 пляшок горілки, вилучені під час обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_4, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «Нікогда».

Боржником у вказаному виконавчому провадженні зазначено ПП «Нікогда» за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Старицького, 3.

Згідно з актом державного виконавця від 30.01.2017 встановлено, що під час виходу за адресою м. Умань, вул. Старицького, 3 горілчані вироби у кількості 19988 пляшок на зберіганні у позивача відсутні.

15.02.2017 старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 на підставі статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП №53082230 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 6400 грн.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду.

Спірні відносини, що виникли між позивачем та відповідачем з приводу стягнення виконавчого збору, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (у подальшому Закон №1404).

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Згідно статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша). Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (частина друга). За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя). Відтак, виконавчий збір стягується з боржника.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону №1404 боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Судом встановлено, що у виконавчому листі Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №1-358/11 боржник не вказаний, а вказано лише про речові докази, які передані на зберігання на базу ПП «Нікогда» без зазначення коду ЄДРПОУ.

Відповідач стверджує, що речові докази по справі - 19988 пляшок горілки, вилучені під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_4 в рамках кримінальної справи, були передані на відповідальне зберігання на базу ПП «Нікогда».

Разом з цим, зазначене твердження спростовується наявною у справі розпискою та письмовими поясненнями ОСОБА_5, зі змісту яких вбачається, що саме ним, як начальником служби безпеки ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» було прийнято горілчані вироби на зберігання. При цьому позивач жодної участі в процесі завезення чи вивезення речових доказів не приймав.

Судом встановлено, що згідно з довідкою №14 від 03.03.2017 ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» ОСОБА_5 працював на вказаному підприємстві начальником служби безпеки з 02.02.2009 по 07.02.2011.

Відтак, у судовому засіданні встановлено, що позивач лікеро-горілчані вироби у кількості 19988 пляшок на зберігання не приймав.

Відповідач посилається на ту обставину, що гараж №4, в якому зберігались 19988 пляшок, належить позивачу.

Однак вказана обставина у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження.

Так, згідно пункту 1 договору купівлі-продажу, укладеного 01 липня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3344, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_9, позивач купив із належного ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» комплексу нежитлових будівель і споруд, що знаходяться в м. Умані Черкаської області по вул. Старицького, 3, розташованого на земельній ділянці площею 10308 кв.м, склад №1 «З», склад №2 з прибудовами «К», котельню «Л», тарний склад №3 «М», тарний склад «В», підземне паливосховище з підвалом «П», склад №4 «С», сарай «Т», ангар, склад №6 «Р», прохідну з тамбуром «Н,н», огорожу №1-5, замощення Х1 та резервуари металеві на 25 м3 (2 штуки), автозаправний блок-пункт АБП-8 (2 штуки).

Разом з цим, згідно пункту 2 вказаного договору на вказаній земельній ділянці розташовані адміністративно-побутовий комплекс «А», прохідна «Б», гараж «Г», гараж «Д», майстерня «Ж», склад №1 «З», склад №2 з прибудовами «К», котельня «Л», тарний склад №3 «М», тарний склад «В», ангар, склад №6 «Р», склад №4 «С», сарай «Т», прохідна з тамбуром «Н,н», підземне паливосховище з підвалом «П», огорожа №1-5, замощення Х1. Таким чином, згідно з пунктом 2 вказаного договору на земельній ділянці знаходяться гараж «Г» та гараж «Д», які позивачем не придбані.

Згідно з листом ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод» № 11 від 14 лютого 2016 року на його балансі знаходяться гаражі площею 226,7 кв.м та 116,6 кв.м.

Відповідач пояснив, що при виході за адресою м. Умань, вул. Старицького, 3 на його вимогу позивачем надано доступ до складу №4, належний позивачу, та поінформовано про гаражі, які належні ДП «Уманський лікеро-горілчаний завод». Фактичну наявність гаражів відповідач не заперечує.

Також суд зазначає, що у виконавчому листі №1-358/11, виданому 20 липня 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси, зазначено, що суд вирішив речові докази по справі: 19 988 пляшок горілки, вилучені під час проведення обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_4, які передані на відповідальне зберігання на базу ПП «ОСОБА_1 (м. Умань, вул. Старицького, 3) - знищити. Відтак, судом не було зобов'язано саме позивача провести знищення зазначених речових доказів.

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач ніколи не приймав на відповідальне зберігання вказаних горілчаних виробів, не зберігав їх у приміщеннях, які належать йому на праві власності, тому виконати рішення суду про їх знищення не мав жодної можливості та не був зобов'язаний судом це зробити.

Суд також зазначає, що постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2017 у адміністративній справі №705/709/17, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 були встановлені вказані обставини, а саме: що позивач ані як фізична особа, ані як фізична особа-підприємець не приймав на відповідальне зберігання 19988 пляшок горілки, вилучених під час обшуку на складі СПД ФОП ОСОБА_4, вироком суду у кримінальній справі № 1-358/11, на виконання якого відкрито виконавче провадження № 53082230, позивача не було зобов'язано їх знищити, він не повинен був і не міг це зробити.

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, вказані обставини є встановленими і доведенню не підлягають.

Суд вважає, що доводи відповідача про те, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження було отримано саме позивачем, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав комплекс нежитлових будівель за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Старицького, 3 належить позивачу і в цих будівлях знаходяться його склади, а також, що в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вибиває фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 а не юридичну особу «Нікогда», є необґрунтованими з підстав, наведених вище, та зазначає, що відповідальність за невиконання судового рішення законодавством покладається саме на боржника у виконавчому провадженні, тобто конкретну особу, вказану в судовому рішенні, виконавчому листі та постанові про відкриття виконавчого провадження, і жодних виключень Законом №1404 не передбачено.

Беручи до уваги вищезазначене, суд прийшов до висновку, що постанова старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 прийнята без законних підстав, тому є протиправною і підлягає скасуванню. Відтак, позовна заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 (провул. Тихий, 3а, м. Умань, Черкаська обл., 20300, ) від 15 лютого 2017 року № ВП №53082230 про стягнення з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 20300, ідентифікаційний код НОМЕР_1) виконавчого збору у сумі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (провул. Тихий, 3а, м. Умань, Черкаська обл., 20300, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 20300, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 704 (сімсот чотири) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Руденко