Справа № 808/206/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2018 рокусправа № 808/206/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Сафронова С.В., Чепурнов Д.В.,

за участю секретаря судового засідання: Царьвої Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року (головуючий суддя - Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі
за позовом Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Вільнянської районної ради
до про Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Комунальна установа «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Вільнянської районної ради (далі - Позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області від 23 листопада 2017 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року відкрито провадження по справі №808/206/18.

В обґрунтування адміністративного позову позивачем зазначено, що Комунальною установою «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільнянської районної ради протягом лютого - серпня 2017 року було нараховано єдиний внесок на загальну суму 219381,23 грн., який був помилково перерахований на розрахунковий рахунок військового збору № 0079, відкритий у ГУ ДКСУ у Запорізькій області. При цьому позивач стверджує, що призначення платежу, отримувач та банк отримувача в платіжних дорученнях було зазначено правильно. Вважає, що оскільки кошти надійшли фактично на рахунок органу Державної фіскальної служби то позивач не повинен нести відповідальність за несвоєчасне перерахування єдиного внеску. За таких обставин вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №808/206/18 адміністративний позов Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Вільнянської районної ради до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що, позивач здійснив оплату зобов'язання з єдиного внеску до Державного бюджету України, проте помилково у платіжних дорученнях від 23.02.2017 №28, від 09.03.2017 №40, від 29.03.2017 №58, від 13.04.2017 №67, від 20.04.2017 №74, від 27.04.2017 №82, від 11.05.2017 №90, від 25.05.2017 №108, від 13.06.2017 №118, від 23.06.2017 №125, від 12.07.2017 №138, від 26.07.2017 №150, від 10.08.2017 №157 зазначив розрахунковий рахунок для сплати військового збору замість розрахункового рахунку для сплати єдиного внеску. Відповідачем не заперечується, що в подальшому Вільнянським управлінням ГУ ДФС України у Запорізькій області було повернуто позивачу надмірно сплачену суму військового збору у сумі 219 381 грн. 23 коп., а позивачем перераховано вказану суму на розрахунковий рахунок для сплати єдиного внеску. А тому суд дійшов до висновку, що вчасне та у повному обсязі перерахування єдиного внеску навіть на помилковий рахунок не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій.

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №808/206/18 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано те, що у зв'язку з надходженням від позивача заяви від 29 серпня 2018 року, контролюючим органом на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України та ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» проведено позапланову виїзну документальну перевірку. За результатами перевірки складено акт №343/08-01-13-/13/38508436, яким встановлено, що позивачем не перераховано до бюджету єдиний внесок за період лютий- серпень 2017 року, у зв'язку з чим прийнято Рішення від 23.11.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Крім того, судом першої інстанції не надано належну оцінку наявності інституту відповідальності, встановленому в Конституції України та чинному законодавстві, яке регулює відповідні суспільні відносини.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивовано тим, що перерахування єдиного внеску на помилковий рахунок не призвело й не могло призвести до спричинення шкоди Державному бюджету України. Крім того, згідно з пп. 22.4 ст. 22 Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в України» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. При цьому, банк зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №808/206/18 на підставах, що у ній зазначені, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове про відмову в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представники позивача, кожен окремо, заперечували проти апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні, заслухавши учасників судового процесу, кожного окремо, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що в період з 28.09.2017 по 02.10.2017 фахівцями Головного управління ДФС у Запорізькій області на підставі направлення №27 від 28.09.2017, згідно із ст. 77 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунальної установи Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Вільнянської районної ради () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.01.2017 по 31.08.2017 та сплати єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017 по 31.08.2017, за результатом якої складено Акт від 04.10.2017 №343/08-01-13/13/38508436.

У висновках Акту зазначено, про порушення пп.2 п.11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за лютий 2017 року у сумі 15533 грн., за березень 2017 року у сумі 36903,93 грн., за квітень 2017 року у сумі 36986,04 грн., за травень 2017 року у сумі 32866,21 грн., за червень 2017 року у сумі 36906,62 грн., за липень 2017 року у сумі 35868,44 грн.

23 листопада 2017 року в.о. начальника Вільнянського управління ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування єдиного внеску, яким застосовано до відповідача штраф у розмірі 46 023,07 грн. (20%) та нараховано пеню у сумі 23813,76 грн. (0,1 % суми недоїмки).

Оскарження рішення суб'єкта владних повноважень № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування єдиного внеску було предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку рішенням та діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин 7, 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом для позивача є календарний місяць.

Частиною 10 статті 9 вказаного Закону встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з пунктом 9 Порядку зарахування в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 450 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) помилково сплачені суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на невідповідний рахунок органу доходів і зборів перераховуються шляхом оформлення підрозділом фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку органу доходів і зборів розрахункового документа про перерахування коштів на відповідний рахунок органу доходів і зборів за заявою платника не пізніше двох робочих днів з дня надходження висновку, зазначеного у пункті 7 цього Порядку.

Абзацом 1 частини першої статті 43 Бюджетного Кодексу України передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Частиною п'ятою статі 45 Бюджетного Кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поряд з цим, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання до банку платника.

Отже, під сплатою єдиного внеску розуміється внесення відповідних сум на рахунки фіскальних органів.

Як свідчать матеріали справи, позивач сплачував єдиний внесок протягом лютого серпня 2017 року про що свідчать платіжні доручення: від 23.02.2017 №28, від 09.03.2017 №40, від 29.03.2017 №58, від 13.04.2017 №67, від 20.04.2017 №74, від 27.04.2017 №82, від 11.05.2017 №90, від 25.05.2017 №108, від 13.06.2017 №118, від 23.06.2017 №125, від 12.07.2017 №138, від 26.07.2017 №150, від 10.08.2017 №157 (а.с.10-22).

Спір щодо розміру суми єдиного внеску між сторонами відсутній.

З пояснень представника позивача судом встановлено, що суми єдиного внеску за вказаними платіжними дорученнями було помилково перераховано на розрахунковий рахунок військового збору №0079 відкритий у ГУ ДКСУ у Запорізькій області. При цьому у вказаних платіжних дорученнях призначення платежу, отримувач та банк отримувача було зазначено правильно.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» N 2346-III від 05.04.2001 (далі Закон №2346) визначено загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно із п. 22.4 ст. 22 Закону №2346, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

За приписами п.10 ст. 9 Закону №2464, днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

Отже, судом першої інстанції було встановлено, що позивач здійснив оплату зобов'язання з єдиного внеску до Державного бюджету України, проте помилково у платіжних дорученнях від 23.02.2017 №28, від 09.03.2017 №40, від 29.03.2017 №58, від 13.04.2017 №67, від 20.04.2017 №74, від 27.04.2017 №82, від 11.05.2017 №90, від 25.05.2017 №108, від 13.06.2017 №118, від 23.06.2017 №125, від 12.07.2017 №138, від 26.07.2017 №150, від 10.08.2017 №157 зазначив розрахунковий рахунок для сплати військового збору замість розрахункового рахунку для сплати єдиного внеску.

Відповідачем не заперечувалось, що в подальшому Вільнянським управлінням ГУ ДФС України у Запорізькій області було повернуто позивачу надмірно сплачену суму військового збору у сумі 219 381 грн. 23 коп., а позивачем перераховано вказану суму на розрахунковий рахунок для сплати єдиного внеску.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колеггія суддів приходить до висновку про те, що вищезазначені штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених сум єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №813/1008/16.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючий орган без достатніх на те правових підстав прийшов до висновку про наявність складу правопорушення (несвоєчасна сплата) та застосував штраф і нарахував пеню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивачем зобов'язання зі сплати єдиного внеску виконані вчасно, у встановлені Законом терміни для такої сплати. Помилка при зазначенні невідповідного рахунку, не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування ЄСВ.

Суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №808/206/18 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі №808/206/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 26 липня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов