Справа № 638/8961/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

В порядку ч. 3 ст. 34 КАС України
"24" липня 2018 р. Справа № 638/8961/18
З постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2018 року по справі № 638/8961/18, я незгодна, з огляду на наступне.
Як визначено в позовній заяві ГУ ДМСУ в Харківській області 20.06.2018 року було виявлено (в позовній заяві до доданих до неї додатках місцем «виявлення» визначено приміщення відділу протидії …) громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1.
20.06.2018 року по відношенню до громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 складений адміністративний протокол серії ПР МХК № 122151, яким зафіксовано, що останній приїхав в Україну 19.06.2018 року поза межами пункту пропуску Державного кордону, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с. 17).
Постановою начальнику Немишлянського РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області громадянин Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні правопорушення - приїхав в Україну 19.06.2018 року поза межами пункту пропуску Державного кордону, та на підставі ч. 1 ст. 203 КУпАП відповідач підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с. 18).
Статтею 203 КУпАП установлено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 203).
Недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або проживання на території України за недійсними документами чи документами, строк дії яких закінчився, або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в'їзду-виїзду, - тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 203).
Дія цієї статті не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» (ч. 3 ст. 203).
Таким чином в диспозиції ч. 1 ст. 203 КУпАП відсутній склад правопорушення - прибуття в України поза межами пропуску Державного кордону.
20.06.2018 року відповідачем прийнято рішення про примусове повернення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 до країни походження. Цим рішенням відповідача зобов'язано покинути територію України у термін до 21.06.2018 року та заборонений в'їзд на територію України строком на 3 роки.
Підстави: у зв'язку з тим, що іноземець нелегально перебуває на території України у нього відсутні підстави для подальшого перебування на території держави.
Рішення суду про примусове видворення іноземця може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Після оголошення іноземцю рішення про примусове повернення посадові особи з'ясовують у іноземця намір оскаржити згадане рішення. У разі висловлення іноземцем наміру оскаржити це рішення негайно повідомляється центр надання правової допомоги, якщо іноземець самостійно не уклав угоду з адвокатом.

Матеріали справи не посвідчують ту обставину, що відповідач з'ясовував намір відповідача оскаржити рішення про його примусове видворення.

За визначенням, що наведено у п. 13 ст. 1 Закону України від 22.09.2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» країна походження іноземця або особи без громадянства, це країна чи країни громадянської належності або країна попереднього постійного проживання.

Статтею 26 Закону України від 22.09.2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення (ч. 1 ст. 26).

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України (ч. 2 ст. 26).

Один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України (ч. 3 ст. 26).

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (ч. 4 ст. 26).

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26).

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв (ч. 6 ст. 26).

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

У разі прийняття рішення про примусове повернення в паспортному документі іноземця або особи без громадянства скасовується віза і вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні (ч. 7 ст. 26).

Примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Як зазначалось, в Пленумі Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця, видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» рішення про примусове видворення повинно прийматися після того, як органи влади розглянули всю належну інформацію, яка їм доступна, та переконалися, що виконання рішення про примусове видворення не буде означати для іноземця чи особи без громадянства реальної загрози бути страченим або підданим катуванню, нелюдському або принизливому поводженню чи покаранню, бути вбитим або підданим нелюдському чи принизливому поводженню з боку недержавних суб'єктів, якщо влада країни, куди вони видворяються, партії чи організації, які контролюють цю державу або значну територію цієї держави, включаючи міжнародні організації, не можуть чи не бажають забезпечувати належний та ефективний захист, або наражатиметься на небезпеку внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки, чи виникнення інших ситуацій, які б могли відповідно до міжнародного права або національного законодавства бути підставою для надання міжнародного захисту.

В мотивувальній частині рішення відповідача від 20.06.2018 року про примусове повернення з України відповідача відсутні данні, які б посвідчували ту обставину, що відповідач з'ясовував вищеозначені питання. Крім того у рішенні про примусове повернення з України відповідача від 20.06.2018 року не вказано, - час (години, хвилини) ознайомлення громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 з рішенням та не визначено до якої країни слід примусово його повернути.

Частиною 1 ст. 30 Закону України від 22.09.2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» унормовано, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилитимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_3 повідомляє суд апеляційної інстанції про те, що за браком часу, відсутністю належного помічника в спілкуванні з представниками державного органу він не зміг скористатися правом звернутися із заявою про своє добровільне повернення до країни походження. Для цього він має громадянський паспорт і кошти. Він не мав можливості довести свою позицію з приводу представленого до нього позову суду першої інстанції.

Мотивувальна частина позовної заяви від 22.06.2018 року ГУ ДМСУ в Харківській області, посвідчує ту обставину, що позивачем не з'ясовані обставини, які перешкодили відповідачу виконати у встановлений термін рішення про його примусове повернення, відповідно - не проведений аналіз цих причин, останні не визнані неповажними.

В позовній заяві ГУ ДМСУ в Харківській області не визначено і про те, які є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач буде ухилитися від виконання рішення від 20.06.2018 року про його примусове повернення. При цьому звертає на себе та обставина, що з 20.06.2018 року відповідач затриманий і перебуває в ПТПІ.

За таких обставин, я вважаю, що підстави для задоволення вимог ГУ ДМСУ в Харківській області відсутні.

Суддя

Харківського апеляційного

адміністративного суду Мельнікова Л.В.