Справа № 522/6527/17
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2018-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6527/17
Провадження № 2-а/522/515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Смоковій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Одеської міської ради до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області 13.06.2013 року за №ОД 37 на «Реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_1», замовники будівництва - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те що декларація про готовність об'єкта до експлуатації об'єкта за №ОД 37 містить відомості що мають недостовірний характер, подана та оформлена з порушенням установлених вимог, що в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень.

Так, позивач посилається на лист управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 10.03.2017 року №01-11/1032 та від 25.10.2017 р. №01-11/4673, в яких зазначено, що в реєстраційному журналі інспекції ДАБК м. Одеси, яка надавала дозволи на виконання будівельних робіт та була структурним підрозділом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до 01.01.2008 року, не значиться інформація про видачу дозволу на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2. Таким чином, є об'єктивні підстави вважати, що Декларація містить недостовірну інформацію про дозвільні документи, а отже має бути скасована.

07.04.2017 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі та справу було призначено до розгляду на 30.05.2017 р.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів та просив витребувати від Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області належним чином завірену копію Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, виданої інспекцією ДАБК в Одеській області 13.06.2013 року за № ОД 37. Ухвалою суду від 03 серпня 2017 року зазначене клопотання було задоволено.

«26» лютого 2018 року представник третьої особи ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на ту обставину, що дана категорія справ не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, в задоволенні якого відмовлено Ухвалою суду від 07.05.2018 р.

11.07.2018 року, представником третьої особи ОСОБА_7 надано суду пояснення щодо позову, в якому останній просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те що реєстрація декларації не порушує права (охоронювані законом інтереси) позивача. Вважає що позивач не обґрунтував та не надав до суду належні та достовірні докази що підтверджують факт наявності у декларації відомостей, що мають недостовірний характер. Крім того, посилаючись на частину 1 статті 58 Конституції України,зазначає що станом на дату реєстрації відповідачем декларацій про готовність об'єкта до експлуатації відповідний порядок скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації шляхом видання контролюючим органом відповідного наказу (рішення) ще не набрав чинності, що унеможливлює застосування відповідачем таких наслідків виявлення недостовірних відомостей у деклараціях у спірних правовідносинах.

В судовому засіданні, 26 липня 2018 року, представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Представник третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу у відсутності представника відповідача та третіх осіб ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, сповіщених належним чином, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно приписів статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З наведених процесуальних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визнає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте, ці рішення або бездіяльність за будь-яких обставин повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права, свободи або інтереси у сфері публічно-правових відносин. Адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Крім того, в розумінні КАС України, відповідно до приписів пункту 8 частини першої статті 4, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Отже, адміністративний позов подається особою для відновлення її прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, обов'язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів позивача є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем - суб'єктом владних повноважень; а також наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, з чого вбачається, що право на судовий захист не є абсолютним. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з вищевказаними нормами права, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. Відтак, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні було встановлено, що реконструкція вищевказаної квартири, внаслідок якої її площа збільшилась з 87 кв.м до 104,1 кв.м, була проведена без зміни зовнішніх геометричних розмірів її фундаментів, оскільки вказана квартира знаходитися на бельповерсі, що підтверджується темничним паспортом виготовленим 25.06.2013року, який відповідно до ДБН України В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди ЖИТЛОВІ БУДИНКИ. ОСНОВНІ ПОЛОЖЕННЯ», затвердженого наказом Держбуду України від 18 травня 2005 р. № 80 є надземним поверхом, з позначкою підлоги приміщень не нижче планувальної позначки землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проведення реконструкції без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів можливо за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень п. 19) частини 1 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Спірні публічно-правові відносини з приводу реалізації права громадянина у сфері містобудування виникли між заявниками, які подали декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - третіми особами та Інспекцією ДАБК в Одеській області як органом владних повноважень.

Позивачем не зазначено в позовній заяві в чому полягають порушення його прав (охоронюваних законом інтересів) сформованою третіми особами декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, а також реєстрацією цієї декларації відповідачем.

Крім того, позивач не обґрунтував, як цього вимагає ст. 77 КАС України, яким чином здійснення реєстрації декларації про готовність до експлуатації об'єкта, що зареєстрована інспекцією ДАБК в Одеській області 13.06.2013 року за №ОД 37 на реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_3» порушує його права.

Вимагаючи задовольнити позов позивач обґрунтовує свою позицію тим, що Декларація містить недостовірну інформацією про дозвільні документи, посилаючись на листи Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 10.03.2017р №01-11/1032 та від 25.10.2017 р. №01-11/4673.

У зазначених листах зазначено наступне: «В межах компетенції управління повідомляємо, що в реєстраційному журналі інспекції ДАБК м. Одеси, яка надавала дозволи на виконання будівельних робіт та була структурним підрозділом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до 01.01.2008 року, не значиться інформація про видачу зазначеного вище дозволу».

Слід зазначити що відповідно до ст. 29 ЗУ 20.04.2000, № 1699-III «Про планування і забудову територій», в редакції яка діяла на момент реєстрації дозволу (23.10.2001 року), дозвіл на виконання будівельних робіт - це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд, видачу ордерів на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які ведуть реєстр наданих дозволів.

Відповідно до пункту 3.6. «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 5 грудня 2000 р. № 273,реєстрація дозволів інспекціями держархбудконтролю проводиться в спеціальній книзі та на магнітних носіях.

Зазначене положення не містить жодних посилань на «реєстраційний журнал», про які зазначає управління архітектури та містобудування Одеської міської ради у своїх листах.

Із формулювань зазначених у листах неможливо достовірно встановити, чи дійсно управління архітектури та містобудування Одеської міської ради має в наявності такі книги, за період у який видавався дозвіл на виконання робіт від 23.10.2001 № 432.

Із форми книги реєстрації виданих дозволів на виконання будівельних робіт, наведеній у додатку №3 до зазначеного Порядку, нумерація дозволів повинна бути суцільна (наскрізна), в хронологічному порядку, що має на увазі послідовність реєстрації. Із наданих відповідей не вбачається, чи надавався 23.10.2001 року дозвіл на виконання будівельних робіт за № 432.

Відповідно до частини 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 3 цієї статті Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин Суд, вважає, що листи Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 10.03.2017р №01-11/1032 та від 25.10.2017 р. №01-11/4673не є достовірними доказами, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а саме чи дійсно Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради має книгу реєстрації виданих дозволів на виконання будівельних робіт у якій відсутній запис про реєстрацію 23.10.2001 року дозвіл на виконання будівельних робіт за № 432.

У відповідності до приписів частини 2 статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Отже, з приписів ч. 2 ст. 39-1 Закону № 3038 вбачається, що декларація підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення факту подання таких недостовірних даних, наведених у цій зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, а саме:

- якщо об'єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети,

- якщо об'єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Аналогічні приписи містить абз. 7 п. 22 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466.

Відтак, підставою для скасування реєстрації декларації є подання недостовірних відомостей у зареєстрованій декларації.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 918 від 30 жовтня 2013 року внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року та № 466 від 13 квітня 2011 року. Відповідно до п. 14 останньої, інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування декларації, що набрало законної сили. Вказані зміни набули чинності лише з 31 грудня 2013 року.

Частиною 1статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, приписи постанови Кабінету Міністрів України № 918 від 30 жовтня 2013 року стосовно перевірки недостовірності даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації можуть застосовуватися лише до тих декларацій, які подані після набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкції за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього врегулювання не були правопорушенням.

Таким чином, станом на дату реєстрації відповідачем декларацій про готовність об'єкта до експлуатації (13.06.2013) відповідний порядок скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації шляхом видання контролюючим органом відповідного наказу (рішення) ще не набрав чинності, що унеможливлює застосування відповідачем таких наслідків виявлення недостовірних відомостей у деклараціях у спірних правовідносинах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 241 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Одеської міської ради до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 31.07.2018 року.

Суддя:

26 липня 2018 року