Справа № 826/11372/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 липня 2018 року № 826/11372/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва - Аблов Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" (далі - ПрАТ "Київський страховий дім", позивач) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг, відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 946/1397/13-4/14/П про накладення штрафної санкції (штрафу) на приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг від 17.08.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною та необґрунтованою, оскільки прийнята на підставі акту, висновки якого є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що позивачем не порушено вимог законодавства про фінансові послуги, а тому винесена відповідачем постанова є протиправною.

Крім того, зазначив, що оскаржувана постанова винесена на підставі розпорядження яке оскаржується в судовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача зазначив, що позивачем не виконано вимог Розпорядження, а тому винесена постанова є правомірною, а вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

При прийнятті судового рішення по суті судом враховано вимоги пункту 10 частини 1 Перехідних положень КАС України (тут і надалі у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017), яким установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до позивача Нацкомфінпослуг застосовано захід впливу у вигляді розпорядження № 258 від 14.02.2017, №259 від 14.02.2017, якими зобов'язано товариство усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 07.03.2017.

Нацкомфінпослуг складено акт №1397/13-4/14 від 25.07.2017 про правопорушення, вчинені приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» на ринку фінансових послуг, в якому зафіксовано, що товариством станом на дату складання акту не було надано до Нацкомфінпослуг документи, які підтверджують усунення виявлених порушень, зазначених у розпорядженні № 258 від 14.02.2017, №259 від 14.02.2017, чим товариством порушено вимоги законодавства про фінансові послуги, а саме: пункту 5.9 розділу V Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424 (надалі - Положення №2319), яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

За результатами висновків акту №1397/13-4/14 від 25.07.2017, Нацкомфінпослуг винесено постанову про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг № 946/1397/13-4/14/П віл 17.08.2017, якою до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 13 600, 00 грн.

Позивач не погоджуючись з винесеною постановою, за захистом порушеного права звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із вказаним позовом.

Заслухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи та докази, суд зазначає наступне.

Згідно п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 №1070/2011 (надалі - Положення №1070/2011) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітний Верховній Раді України.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (п.2 Положення №1070/2011).

Відповідно до п.1.7 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2112/22424 (надалі - Положення №2319), рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були дослідженні під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-ІІІ (надалі - Закон №2664-ІІІ) у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 Закону №2664-ІІІ Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу: накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Частиною 1 ст.41 Закону №2664-ІІІ штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Про вчинення правопорушення, зазначеного у статті 41 цього Закону, уповноваженою особою, яка його виявила, складається акт, який разом з поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи чи фізичної особи - підприємця та документами, що стосуються справи, протягом трьох днів надсилається посадовій особі, яка має право накладати штраф.

В той же час, відповідно до п. 1.5 Положення № 2319, Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Зокрема, в пп. 3 п. 2.1 Положення № 2319 зафіксовано, що Нацкомфінпослуг може накладати штрафи в розмірах, передбачених ст.41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Рішення про накладення штрафної санкції (штрафу) на особу за правопорушення, вчинені на ринку фінансових послуг, приймається у вигляді постанови уповноваженої особи Нацкомфінпослуг.

Штрафні санкції (штрафи) накладаються Головою Нацкомфінпослуг та директорами департаментів за напрямами здійснення нагляду за окремими ринками фінансових послуг.

Як вже зазначалось, до позивача Нацкомфінпослуг застосовано захід впливу у вигляді розпорядження № 258 від 14.02.2017, №259 від 14.02.2017, яким зобов'язано товариство усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 07.03.2017, а саме п. 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо невиконанням страховиком обов'язку протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Позивачем станом на дату складання акту № 1397/13-4-14 від 25.07.2017 не надано до Нацкомфінпослуг документів, що підтверджують виконання вимог, зазначених у Розпорядженні № 258 від 14.02.2017, №259 від 14.02.2017.

Відповідно до п. 5.9 розділу V Положення № 2319, рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання учасниками ринку фінансових послуг.

Розгляд справи, розпочатої актом № 1397/13-4-14 від 25.07.2017, призначено на 11.08.2017, про що позивача повідомлено листом від 26.07.2017 №5766/13-8.

До Нацкомфінпослуг листом від 10.08.2017 № 1823 (вх. №6969/ск від 11.08.2017) позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі про правопорушення, вчинені товариством, посилаючись на п. 4.20 розділу IV Положення № 2319, відповідно до якого, провадження у справі про правопорушення може бути зупинено, якщо справу про правопорушення неможливо розглянути до вирішення пов'язаної з нею справи, що розглядається в суді, - до набрання рішенням суду в такій справі законної сили. Товариством також надано копію позовної заяви про визнання протиправним та скасування розпорядження Нацкомфінпослуг № 258 від 14.02.2017, поданої до Окружного адміністративного суду міста Києва, та копію ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/3444/17, копію позовної заяви про визнання протиправним та скасування розпорядження Нацкомфінпослуг № 259 від 14.02.2017, поданої до Окружного адміністративного суду міста Києва, та копію ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/3445/17.

З приводу зазначеного, суд звертає увагу на те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів скасування або зупинення дії розпорядження Нацкомфінпослуг № 258 від 14.02.2017, №259 від 14.02.2017 у період до прийняття оскаржуваного рішення, а тому воно вважається чинним та таким, що підлягає обов'язковому виконанню на підставі наведених вище вимог законодавства.

При цьому, п. 4.20 розділу IV Положення № 2319, на якому у своєму позові акцентує увагу позивач, визначає право, а не обов'язок відповідача зупинити провадження у справі про правопорушення, що є його дискреційним повноваженням.

Як зазначає відповідач, з метою врахування всіх обставин справи, для прийняття вмотивованого рішення, директором департаменту страхового регулювання та нагляду прийнято рішення про перенесення розгляду справи, розпочатої актом № 1397/13-4-14, на 17.08.2017

Водночас, 17.08.2017 Нацкомфінпослуг не прийнято рішення про зупинення провадження у справі про порушення позивачем законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг.

У даному випадку, враховуючи наведену вище аргументацію, суд вважає, що відповідач діяв в межах, визначених чинним законодавством.

Таким чином, з огляду на викладене вище, враховуючи те, що на дату прийняття оскаржуваної постанови № 946/1397/13-4/14/П розпорядження № 258 від 14.02.2017, №259 від 14.02.2017 є чинними та не скасовані у судовому порядку, а від товариства не надходило документів щодо виконання вимог даних розпоряджень, на підставі вимог Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та Положення № 2319, Нацкомфінпослуг, на думку суду, правомірно постановила застосувати до ПрАТ "Київський страховий дім" штрафну санкцію у розмірі 13 600,00 грн. на підставі оскаржуваної постанови.

Більш того, суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься лист від 18.10.2017 №2448 (вх. 8532/ск) ПАТ «Київський страховий дім» про виконання Розпорядження Нацкомфінпослуг від 14.02.2017 № 258 та зазначені порушення в даному розпорядженні усунені.

Отже, необґрунтованою є заявлена позивачем вимога про скасування такої постанови відповідача.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов