Справа № 826/9681/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 липня 2018 року №826/9681/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., суддів Аблова Є.В., Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "ГЯДТ Агро"
доДержавної фіскальної служби України
прозобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної фіскальної служби України, в якій просить суд зобов'язати Державну фіскальну службу України відобразити (зареєструвати) в Єдиному реєстрі податкових накладних такими, що прийняті та зареєстровані протягом операційного дня, коли їх було надіслано позивачем, податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро":

- податкову накладну №1/2 від 05.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016;

- податкову накладну №2/2 від 02.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016;

- податкову накладну №1/2 від 16.03.2016 в день її фактичного отримання 28.03.2016;

- податкову накладну №2/2 від 17.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016;

- податкову накладну №3/2 від 18.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016;

- податкову накладну №4/2 від 19.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;

- податкову накладну №5/2 від 20.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;

- податкову накладну №6/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;

- податкову накладну №7/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 15.04.2016;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Державною фіскальною службою України, яка веде Єдиний реєстр податкових накладних, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику протиправно не було відображено податкові накладні: №1/2 від 05.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №2/2 від 02.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №1/2 від 16.03.2016 в день її фактичного отримання 28.03.2016; №2/2 від 17.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016;№3/2 від 18.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016;№4/2 від 19.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;№5/2 від 20.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №6/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;№7/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 15.04.2016 в Єдиному реєстрі податкових накладних, як зареєстровані.

Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, разом з тим, в судовому засіданні 15.11.2017 представником відповідача було заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 №816/868/16.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, як вбачаться з матеріалів справи, відповідачем в адміністративній справі №816/868/16, що перебувала в провадженні Полтавського окружного адміністративного суду була Лубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, однак в даній адміністративній справі №826/9681/17 відповідачем є Державна фіскальна служба України, як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику та веде Єдиний реєстр податкових накладних і саме до Державної фіскальної служби України заявлено відповідні вимоги щодо прийняття та реєстрації податкових накладних, які не заявлялись позивачем під час розгляду адміністративної справи №816/868/16.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі в адміністративних справах №816/868/16 та №826/9681/17 є різними, зміст позовних вимог в даних справах також є різним, то провадження в адміністративній справі №826/9681/17 не підлягає закриттю, а тим паче позов не підлягає залишенню без розгляду, оскільки для залишення позовної заяви без розгляду, Кодексом адміністративного судочинства України визначено відмінні обставини, ніж ті, які присутні в даних правовідносинах. Так, судом не встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав, як це передбачено приписами пункту 10 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 №816/868/16 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро" до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - задоволено, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавські області щодо неприйняття поданих позивачем податкових документів в електронному вигляді та визнано поданими подані товариством з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро" податкові накладні: №1/2 від 05.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №2/2 від 02.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №1/2 від 16.03.2016 в день її фактичного отримання 28.03.2016; №2/2 від 17.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016; №3/2 від 18.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016; №4/2 від 19.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №5/2 від 20.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №6/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;№7/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 15.04.2016.

Вказана постанова згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень набрала законної сили 10.09.2016.

Також, Полтавським окружним адміністративним судом було прийнято додаткову постанову від 10.04.2017 №816/868/16, якою було, зокрема, визнано такими, що прийняті та зареєстровані протягом операційного дня, коли їх було надіслано податкові накладні: №1/2 від 05.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №2/2 від 02.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №1/2 від 16.03.2016 в день її фактичного отримання 28.03.2016; №2/2 від 17.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016;№3/2 від 18.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016;№4/2 від 19.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;№5/2 від 20.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №6/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016;№7/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 15.04.2016.

За посиланням позивача, оскільки Лубенська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавські області вчинити відповідні дії не могла з технічних причин - обмеження прав користувача Єдиного реєстру податкових накладних, позивач листом від 18.05.2017 №132 звернувся до Державної фіскальної служби України, як до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику із вимогою про виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 №816/868/16 та виконання додаткової постанови від 10.04.2017 №816/868/16.

Листом від 21.06.2017 №13375/6/99-99-08-02-01-15 Державна фіскальна служба України відмовила позивачеві у вчиненні відповідних дій з посиланням на лист від 13.02.2017, крім того, додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2017 №816/868/16 було скасовано постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2017, оскільки позовні вимоги щодо визнання вказаних вище податкових накладних такими, що прийняті та зареєстровані протягом операційного дня у справі №816/868/16 позивачем не заявлялися.

Станом на дату звернення з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва, податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро" не зареєстровані відповідачем у відповідності до приписів податкового законодавства.

Вважаючи таку бездіяльність Державної фіскальної служби України протиправною, з метою належної реєстрації вказаних вище податкових накладних, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, є Податковий кодекс України.

Як зазначено у пункті 51.1 статті 51 Податкового кодексу України, платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: a) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Відповідно до положень пункту 201.10 зазначеної статті податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно із пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (далі за текстом - Порядок № 1246), внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі Державній фіскальній службі з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1246 після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис" та Про електронні документи та електронний документообіг". Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

Згідно із пунктом 7 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Відповідно до пункту 9 Порядку №1246 причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, визначений пунктом 9 Порядку перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Як встановлено постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.08.2016 №816/868/16, яка набрала законної сили - 10.09.2016, підстав для відмови у реєстрації податкових накладних визначених пунктом 9 Порядку №1246 не було, крім того, вказаною постановою також спростовано можливі підстави контролюючого органу щодо неприйняття для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, які полягають у розірванні договору про визнання електронної звітності та визнано дії контролюючого органу щодо неприйняття поданих податкових документів позивача в електронному вигляді протиправною.

Так, суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд також звертає увагу, що станом на дату розгляду даної адміністративної справи Державною фіскальною службою України не надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "ГЯДТ Агро" та необхідність відмови у їх задоволенні, а також жодним чином не обґрунтовано свою відмову щодо реєстрації спірних податкових накладних.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Водночас згідно з частиною другою статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні товариства з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро": №1/2 від 05.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №2/2 від 02.02.2016 в день її фактичного отримання 18.02.2016; №1/2 від 16.03.2016 в день її фактичного отримання 28.03.2016; №2/2 від 17.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016; №3/2 від 18.03.2016 в день її фактичного отримання 31.03.2016; №4/2 від 19.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №5/2 від 20.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №6/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 01.04.2016; №7/2 від 24.03.2016 в день її фактичного отримання 15.04.2016.

Стягнути з Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська Площа, буд. 8, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Гядт Агро" (37400, Полтавська обл., Гребінківський р-н, с. Тополеве, вул. Тімірязєва, буд. 1, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600, 00 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Літвінова А.В.

Судді Аблов Є.В.

Мазур А.С.