Справа № 813/4386/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року№ 876/4565/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.

суддів - Багрія В.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року у справі №813/4386/17 (суддя Кухар Н.А., рішення ухвалене о 12/35 год, м.Львів, повний текст складено 31 січня 2018 року) за позовом Приватного підприємства «Астро» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, -

ВCТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Приватне підприємство «Астро» (далі - ПП) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУДФС) в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 23.11.2017 №21922/10/13-01-17-05-10 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення готівки, яка належить платнику податків (далі - Рішення-1) та про погашення усієї суми податкового боргу ПП за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі (далі - Рішення-2).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення-1. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує, що оскаржуване Рішення-1 прийняте контролюючим органом на підставі рішення суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу в розмірі 512173,96 грн за рахунок майна ПП, що перебуває у податковій заставі. Зазначає, що станом на час подання ПП позовної заяви ГУДФС винесено лише Рішення-1, а Рішення-2 взагалі не існує.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач у Рішенні-1 безпідставно вирішив здійснити стягнення готівки, що належить платнику податків, пославшись на рішення суду у якому надано дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна позивача, що перебуває у податковій заставі, а не на стягнення готівки, як зазначено у Рішенні-1. Крім того, судом встановлено, що Рішення-2 ГУДФС не виносилось, а тому вимога про скасування такого Рішення-2 є безпідставною.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.11.2017 позивачем було отримано лист ГУДФС. За змістом вказаного листа відповідач повідомив платника податків, що ним на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі №813/4672/16 (далі - Постанова) 23.11.2017 прийнято Рішення-2, про погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна ПП, що перебуває у податковій заставі (а.с.9).

Разом з тим, цього ж дня ПП отримав Рішення-1 за яким ГУДФС на підставі Постанови вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення готівки, яка належить платнику податків (а.с.8).

Вважаючи, що Рішення-1 та Рішення-2, про яке вказано у листі, є окремими самостійними рішеннями суб'єкта владних повноважень, які на думку позивача підлягають скасуванню, останній звернувся до суду із цим позовом.

Попри це, в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідачем не приймалося Рішення-2, а у листі, що направлявся 27.11.2017 позивачу повідомлялось про Рішення-1.

Положеннями абзацу 1 пункту 87.1 та пункту 87.2 статті 87 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Пунктами 88.1, 88.2 статті 88 ПК встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Виходячи з аналізу наведених норм законодавства, звернення контролюючого органу до суду з позовними вимогами щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків має відбуватись після звернення про погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податку, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податку, і лише в разі недостатності коштів податковий орган має право звернутися до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.

ПК встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності, погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Необхідно зазначити, що у справі, яка розглядається, контролюючим органом на податковому обліку у якого знаходиться позивач (Личаківська об'єднана державна податкова інспекція ГУДФС; далі - ОДПІ) на підставі судових рішень вживались заходи для стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках, що обслуговують ПП. Вказане підтверджується наведеними у Постанові обставинами справи (а.с.10-14).

Однак, зважаючи на те, що такі заходи не призвели до погашення позивачем податкового боргу Постановою надано дозвіл ОДПІ на погашення суми податкового боргу в розмірі 512173,96 грн за рахунок майна ПП, що перебуває у податковій заставі

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції за якими відповідач у Рішенні-1 безпідставно вирішив здійснити стягнення готівки, що належить платнику податків пославшись на Постанову, якою надано дозвіл на погашення суми податкового боргу за рахунок майна позивача, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги статей 20, 87, 88, 95 ПК, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу ГУДФС слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді В. М. Багрій
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений складений 16 липня 2018 року.