Справа № 816/2216/18
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20 липня 2018 рокум. ПолтаваСправа №816/2216/18

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Клочко К.І., розглянувши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування рішень Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.07.2015 "Про необхідність внесення змін до генерального плану міста Кременчука", від 07.09.2017 "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука" /з урахуванням уточненої позовної заяви від 12.07.2018/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху у зв'язку з її невідповідністю вимогам статей 122, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. Для усунення недоліків встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

16.07.2018 на адресу суду надійшла позовна заява, оформлена відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та копії саме цієї позовної заяви відповідно до кількості учасників справи; а також заява про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачем усунуто недоліки позовної заяви, що полягали у недодержанні вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання вимог ухвали суду від 02.07.2018 щодо надання доказів поважності причин його пропуску звернення до суду із позовною заявою представником позивача надано заяву про поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що дізнався про обставини, які стали підставою для звернення до суду з позовом лише 25.05.2018, після отримання відповіді на адвокатський запит від 24.04.2018. Після надходження відповіді представникові позивача з сайту в розділі "Публічна інформація" - "нормативно-правова база" - "прийняті рішення ради" стало відомо про прийняте рішення Кременчуцькою міською радою 07.07.2015 "Про необхідність внесення змін до генерального плану міста Кременчука".

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поряд з цим, суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Суд звертає увагу на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.07.2015 "Про необхідність дострокового внесення змін до генерального плану міста Кременчука" та від 07.09.2017 "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука".

Частиною дванадцятою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Статтею 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" №1160-IV від 11.09.2003 /далі - Закон №1160-IV/ визначено, що регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері нормативно-правовим актом. Регуляторним органом, зокрема є місцевий орган виконавчої влади та орган місцевого самоврядування.

Приписами частини другої статті 13 Закону №1160-IV визначено, що повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій, проект регуляторного акта та відповідний аналіз регуляторного впливу оприлюднюються шляхом опублікування в друкованих засобах масової інформації розробника цього проекту, а у разі їх відсутності - у друкованих засобах масової інформації, визначених розробником цього проекту, та/або шляхом розміщення на офіційній сторінці розробника проекту регуляторного акта в мережі Інтернет.

Згідно з пункту 5 статті 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" секретар міської ради забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організовує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до частини одинадцятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. За змістом частини другої статті 15 вказаного Закону інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Отже, саме дата опублікування регуляторного акту органу місцевого самоврядування в офіційних друкованих виданнях, розміщення на офіційних сторінках відповідних органів влади у мережі Інтернет, визначає момент, коли особа дізнається про свої порушенні права та інтереси.

Із відомостей веб-сайту відповідача (http://www1.kremen.gov.ua) вбачається, що оскаржувані рішення оприлюднені та перебувають у загальному доступі: рішення від 07.07.2015 "Про необхідність внесення змін до генерального плану міста Кременчука" (http://www1.kremen.gov.ua/index.php?view=decision-city-rada-archive&sesміст-date=2015-07-07&pa:/=3) та рішення від 07.09.2017 "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука" (http://www1.kremen.gov.ua/index.php?view=decision-city-rada-archive&sesміст-date=2017-09-07&pa:/=2).

Дані обставини свідчать, що про факт прийняття відповідачем даного рішення позивач фактично мав можливість дізнатись з дня його офіційного опублікування.

Водночас аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що строк звернення до адміністративного суду з позовом обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а порушення прав пов'язується саме з моментом прийняття оскаржуваного рішення (вчинення дії чи бездіяльності), а не з датою, яку особа вважає як таку, з якої вона усвідомила, що її права та інтереси порушуються.

При цьому, поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред'явлення позову стає неможливим або утрудненим.

За таких обставин посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 дізнався про порушення прав оскаржуваними рішеннями лише 25.05.2018 із відповіді на адвокатський запит та під час перегляду рішень Кременчуцької міської ради на офіційному веб-сайті, не може бути розцінено як поважна причина пропуску строку звернення до суду.

Крім того, у первісній позовній заяві ОСОБА_1 та у позовній заяві на усунення недоліків представник позивача зазначають, що за наслідками прийняття рішення від 07.09.2017 "Про затвердження внесення змін до плану зонування території (зонінгу) міста Кременчука" 13.10.2017 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання та відмову в наданні дозволу на розроблення технічних документів із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" пунктом 4 було відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, площею 1590 кв.м для експлуатації та обслуговування тимчасової відкритої автостоянки по бульвару Автокразівському у зв'язку із невідповідністю місяця розташування тимчасової відкритої автостоянки містобудівній документації.

Тобто, про порушення своїх прав та інтересів ОСОБА_1 міг також дізнатися з рішення від 13.10.2017, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі у зв'язку із невідповідністю місяця розташування тимчасової відкритої автостоянки містобудівній документації.

Суд наголошує, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №816/1630/17.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, та не наведено підстав пропуску такого строку, які могли б бути визнані судом поважними.

Натомість указані представником позивача підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнано судом неповажними.

Крім того, поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом матиме наслідком необґрунтоване втручання суду у принцип правової визначеності, порушуватиме права інших учасників провадження на справедливий судовий розгляд в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із частиною першою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За змістом частини п'ятої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Беручи до уваги те, що позивачем не наведено поважних підстав для поновлення строку звернення до суду, у тому числі, у строк, наданий судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 02.07.2018, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду та повернути позовну заяву позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтею 123, пунктом 9 частини четвертої статті 169, статями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа: Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про скасування рішень повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя К.І. Клочко