Справа № 826/13918/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у в відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.08.2017 року №,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегатекс» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 09.08.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Судом першої інстанції встановлено, що з 10.07.2017 року позивач перебуває на обліку в Офісі великих платників податків ДФС.

На підставі направлень від 19.06.2017 року № 479, № 480 виданих відповідачем на підставі наказу Офісу ВПП ДФС від 15.06.2017 № 1325, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Мегатекс» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником за період з 01.01.2016 року по 29.02.2016 року, на підставі чого було складено Акт від 17.07.2017 року № 2205/28-10-40-10/20338741.

Не погоджуючись із висновками викладеними у вказаному акті позивачем подано на адресу відповідача заперечення. Після їх розгляду Офісом ВПП ДФС листом від 04.08.2017 року № 41468/10/28-10-41-01-12 вказаний Акт перевірки залишило без змін, а скаргу позивача - без задоволення та 09.08.2017 року Офісом ВПП ДФС було винесено податкове повідомлення-рішення № форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання за податком на додану вартість на суму 2 110 368,00 грн. та штрафні санкції у розмірі 527 592,00 грн.

Позивач не погодившись із зазначеним рішенням податкового органу подав скаргу та 24.10.2017 року отримав Рішення ДФС України про результат розгляду скарги від 19.10.2017 року № 23533/6/99-99-11-01-02-25, яким оскаржуване ППР від 09.08.2017 року залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням № від 09.08.2017 року форми «Р», позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 78.4. статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Пунктом 79.2. статті 79 Податкового кодексу України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 86.1. статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Пунктом 86.8. статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка проводилась з 19.06.2017 року по 10.07.2017 року, у висновках акту перевірки відповідачем вказано, що з 01.01.2016 року по 29.02.2016 року позивачем задекларовано податковий кредит по податку на додану вартість у сумі 28 895 710,00 грн. та визначено завищення податкового кредиту на суму 2 110 368,00 грн., в тому числі за січень місяць 2016 року в сумі 489 216,00 грн. та за лютий місяць 2016 року в сумі 1 621 152,00 грн., в зв'язку з наступним.

Податковим органом встановлено, що між позивачем та С(Ф)Г «Любава-1» за період з 01.01.2016 року по 29.02.2016 року укладено Договір поставки № 1301/16-п від 13.01.2016 року, відповідно до якого Постачальник (С(Ф)Г «Любава-1» ) зобов'язується передати у власність Покупцю (ТОВ «Мегатекс») олію соняшникову (сиру, нерафіновану, не виморожену, 1 ґатунку) суміш пресової та екстракційної, із соняшнику врожаю 2015 року.

Згідно договору ціна та загальна вартість, умови та строки поставки товару, строки та порядок розрахунку за кожну партію визначені у Специфікації, яка є додатком до Договору.

Поставка товару підтверджується видатковою накладною на товар. Дію Договору визначено терміном до 31.12.2016 року.

В акті перевірки податковий орган зазначає, що відповідно до договорів суборенди земельної площі між С(Ф)Г «Любава-1» (орендар) та ТОВ «Єврохімпром» (орендодавець), орендар суборендував 3 701,53 га землі, що за даними податкового органу набагато перевищує кількість землі в ТОВ «Єврохімпром», яку він сам орендував.

В акті описано правовідносини ТОВ «Єврохімпром» з його контрагентами, зазначено суми зареєстрованих грошових коштів відповідно до податкових декларацій та припущено про неможливість здійснення ним господарських операцій у зв'язку з недостатністю земельних ділянок, людських ресурсів, а також викладено думку про підроблення даних, що внесено до податкової звітності ТОВ «Єврохімпром».

В акті перевірки відповідач порівнює кількість переробленої соняшникової сировини, яку ТОВ «Єврохімпром» поставляв своїм контрагентам за період січень-лютий 2016 та дійшов висновку, що згідно товарно-транспортних накладних, які було надано до перевірки, встановлено перевезення готової продукції в розмірі 1022,54 т., що значно менше від задекларованих обсягів постачання ТОВ «Єврохімпром» на адресу контрагентів покупців.

В акті описано господарські взаємовідносини між ТОВ «Єврохімпром» та ТОВ «Одеській олійноекстраційний завод» зазначаючи, що в їх первинних документах не співпадають адреси складання цих документів, а в деяких - замість юридичної адреси вказано фактичну адресу та відповідно до наявних показів свідка, який стверджував, що в 2015 році ТОВ «Єврохімпром» нічого не обробляв та не засіював на території Черняхівського району. Крім того, в Акті перевірки описують припущення свідка скільки врожаю можна зібрати засіявши 1 гектар землі, у зв'язку з чим контролюючий орган і дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Єврохімпром», відповідно у С(Ф)Г «Любава-1» фактичної наявності товару, який в подальшому був оформлений на ТОВ «Мегатекс».

Зважаючи на узагальнюючу податкову інформацію по платнику податків С(Ф)Г «Любава-1», яка наявна в контролюючому органі, та покази свідків, які детально описано в акті перевірки, відповідач зазначає, що під час перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, відповідно до яких ТОВ «Мегатекс» завищено податковий кредит по взаємовідносинах з С(Ф)Г «Любава-1» на загальну суму ПДВ всього у сумі 2 110 368,00 грн., в тому числі за січень місяць 2016 року в сумі 489 216,00 грн. та за лютий місяць 2016 року в сумі 1 621 152,00 грн.

09 серпня 2017 року на підставі акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 09.08.2017 року № , в якому, посилаючись на вищевказані статті Податкового кодексу України, контролюючий орган збільшив позивачу грошове зобов'язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів на загальну суму 2 637 960,00 грн., в т.ч. 2110368,00 грн. за податковим зобов'язанням та 527592,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських відносин з контрагентами до матеріалів справи надано копії первинних документів, зокрема, договір поставки № 130/16-п від 13.01.2016 року.

З договору поставки вбачається, що сторонами дотримано головних вимог складання вказаного договору поставки та зазначено, що основні вимоги, кількість, терміни поставки, вартість зазначено в Специфікації, про що, вказував і контролюючий орган в своєму Акті перевірки.

Договір засвідчений печатками та підписами Директорів Постачальника С(Ф)Г «Любава-1» та позивача ТОВ «Мегатекс».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що договір складений відповідно до норм чинного законодавства.

З Специфікації № 1 до Договору поставки № 1301/16-п від 13.01.2016 року вбачається, що Постачальник (С(Ф)Г «Любава-1») поставить та продасть Покупцю (ТОВ «Мегатекс») олію соняшникову в кількості 1000 тонн за ціною без ПДВ 18 200,00 грн. на загальну суму без ПДВ 18 200 000,00, ПДВ 3 640 000,00 грн. та всього сума разом з ПДВ складає 21 840 000, 00 грн. , також в зазначеній Специфікації зазначено характеристики якості товару та вказано, що передача товару Покупцеві здійснюється згідно правил «Інкотермс-2010», товар поставляється на умовах (згідно базису поставки) DAT ПАТ «Іллічівський масложировий комбінат» Україна, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Транспортна,45. Термін поставки з 20.01.2016 року по 15.02.2016 року включно.

В матеріалах справи міститься видаткова накладна № 25/01 від 25.01.2016 року згідно якої Постачальник доставив, а Покупець прийняв олію соняшникову нерафіновану не виморожену, суміш пресової з екстракційної 1 ґатунку в кількості 134,40 ціною з ПДВ 21 840, 00 грн., сумою з ПДВ 2 935 296,00 грн. у т.ч. ПДВ 489 216,00 грн., яка засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи від Постачальника (продавця) та підписом уповноваженої особи за довіреністю № 68 від 22.01.2016 року від Покупця (позивача по справі).

Згідно видаткової накладної № 58 від 26.02.2016 року, відповідно до якої зазначено, що Постачальник доставив (продав), а Покупець прийняв (купив) олію соняшникову нерафіновану не виморожену, суміш пресової з екстракційної 1 ґатунку в кількості 460,28 ціною без ПДВ 18 000, 00 грн., сумою без ПДВ 8 285 040,00 грн. у т.ч. ПДВ 1 657 008,00 грн., всього із ПДВ 9 942 048,00 грн. яка засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи від Постачальника (продавця) та підписом уповноваженої особи за довіреністю № 68 від 22.01.2016 року від Покупця (позивача по справі).

Згідно платіжного доручення № 882 від 04.07.2016 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок продавця С(Ф)Г «Любава-1» суму 7784518,96 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло соняшникове відповідно до Договору № 1301/16п від 13.01.2016 року у т.ч. ПДВ 1297419,83, вказану операцію проведено банком 04.07.2016 року.

14 липня 2016 року між позивачем (Сторона 1), С(Ф)Г «Любава-1» (Сторона 2) та ТОВ «Агросинтез інвест» (Сторона 3) було укладено Угоду про відступлення права вимоги № 14-07-16 від 14.07.2016, відповідно до якої Сторона 1 має перед Стороною 2 заборгованість, згідно Договору № 1301/16-п від 13.01.2016 та було досягнуто рішення про те, що Сторона 2 передає Стороні 3 свої права та обов'язки по витребуванню та отриманню від Сторони 1 частини боргу в сумі 4 388 473, 04 грн., дану угоду засвідчено підписами та печатками уповноважених представників юридичних осіб.

В підтвердження сплати боргу позивачем надано наступні платіжні доручення:

№ 1377 від 15.07.2016 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 2932599,53 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 року у т.ч. ПДВ 488766,59 грн., вказану операцію проведено банком 15.07.2016 року;

№ 2063 від 04.08.2016 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 282910,85 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 року у т.ч. ПДВ 47151,81 грн., вказану операцію проведено банком 04.08.2016 року;

№ 2128 від 05.08.2016 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 500000,00 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 року у без ПДВ, вказану операцію проведено банком 05.08.2016 року;

№ 2169 від 08.08.2016 року, відповідно до якого платник ТОВ «Мегатекс» перераховує (сплачує) на розрахунковий рахунок ТОВ «Агросинтез інвест» суму 672962,66 грн. із зазначенням призначення платежу: оплата за масло по Договору № 14-07-16 від 14.07.2016 року у без ПДВ, вказану операцію проведено банком 08.08.2016 року.

В акті перевірки посадовими особами відповідача зазначено, що на день проведення перевірки за позивачем немає боргу перед контрагентами.

В матеріалах справи наявні договори комісії № 200116-К від 04.01.2016 року, якою ТОВ «Мегатекс» надалі «Комітент» та ТОВ «Ніктрейд плюс» надалі «Комісіонер», відповідно до якого Комітент доручає, а Комісіонер зобов'язується за дорученням за плату здійснити від свого імені та за рахунок Комітента наступні юридично значимі дії:

- здійснювати реалізацію на експорт з України Товар, що належить Комітенту. Найменування Товару, асортимент, кількість і ціна Товару визначаються в Додатках до Договору;

- укладати експортні Договори купівлі-продажу, оформляти і підписувати всі необхідні документи в інтересах Комітента, діяти у вже укладених зовнішньоекономічних договорах відповідно до інтересів Комітента.

- укладати договори з підприємствами , що мають свідоцтва про визнання підприємства декларантом та вчиняти інші дії, відповідно до вказаного Договору та в інтересах позивача.

Договір має всі необхідні реквізити та засвідчений печатками і підписами уповноважених осіб на представлення інтересів товариств.

Згідно акту прийому передачі товару № 7 згідно Договору комісії № 200116-К від 04.01.2016 року від 26.02.2016 року, Комітент передав, а Комісіонер прийняв 503,360 тонн олії соняшникової на суму 10 318880,00 грн.

В підтвердження реальності виконання вказаного Договору комісії до матеріалів справи надано звіт Комісіонера № 2 про виконання вказаного Договору, в якому розписано дати продажу, товар, кількість, акти відповідно до яких відбувся прийом-передача продукції, ціна товару, за якою його продано, номера митних декларацій та назва покупця.

Згідно акту приймання-передачі, який міститься в матеріалах справи ТОВ «Ніктрейд плюс» продав покупцю Exacom sales limited олію соняшникову 2015 року врожаю в кількості 503,360 т. на суму 10 318 880,00 грн., що підтверджується і наданою митною декларацією форми МД 2, в якій вказано назву товару, що перетинала кордон, кількість, ціну.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку правильності віднесення сум до податкового кредиту.

Позивач не може і не повиннен нести відповідальність за протиправні дії своїх контрагентів та за порушення ними чинного законодавства.

Національне законодавство, а саме ч. 2 ст. 61 Конституції України також встановлює, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно до якої чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Крім того, чинне законодавство України не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань.

За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій платника податку та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. №3477-IV практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те. що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі Інтерсплав проти України ).

На недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків неодноразово вказав Європейський суд з прав людини, зокрема 9 січня 2007 року у рішенні «Інтерсплав проти України», а також Верховний Суд України, зокрема у постанові № 21-1578 від 13.01.2009 року, висновок якого, в силу частини 1 ст. 244-2 КАС України, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України звернув увагу на те, що платник податків, за умови його необізнаності, не може нести відповідальність за недобросовісні дії свого контрагента, а тим більше перевіряти чи реальною була воля засновників даного підприємства на здійснення господарської діяльності.

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні від 18.03.2010 року по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. При цьому у п. 23 даного рішення Європейський суд з прав людини наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Втім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СеПорт Сентре) це не мало б.

У рішеннях ВАСУ від 18 та 19 липня 2016 р. в справах № К/800/1991/16 та №К/800/6127/13 зазначено: «У рішенні суду у справі «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік. заява № 3991/03) наводяться висновки про те, що позбавлення податковим органом права платників податків податку на додану вартість на податковий кредит, бюджетне відшкодування з причини виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Адже немає доказів залучення платника податку на додану вартість до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно бути відомо/ про таку діяльність його постачальників. В цьому випадку не дотримується принцип пропорційності, тобто справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізації яких здійснюється втручання держави.

У справі «Булвес» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Також у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «Булвес» АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ. який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко констатує правило індивідуальної відповідальності платника податків та наголошує, що добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через будь-які негаразди із його контрагентом.

.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 20.07.2018 року.