Справа № 0440/5185/18
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД У Х В А Л А
12 липня 2018 р.справа № 0440/5185/18
10 липня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1, в якій представник позивача просить суд:
- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії у тому числі, але не виключно: скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна: склад для зберігання поковок, розташований за адресою: АДРЕСА_2
Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що ОСОБА_1, яка є учасником 50% у ТОВ "МЕТАЛ-КОРТ" звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни про визнання протиправними дій та рішень, скасування рішень. Представник позивача зазначає, щод оскаржуваними діями державного реєстратора було грубо порушено права позивача, шляхом здійснення незаконних реєстраційних дій, а саме, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо зміни обтяження об'єкту нерухомого майна (склад для зберігання поковок, за адресою: АДРЕСА_2), шляхом скасування арешту нерухомого майна, яке було обтяжено на підставі Ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.03.2018 року по справі № 904/1185/18. Також, було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо переходу права власності на об'єкт нерухомого майна, належного ТОВ «МЕТАЛ-КОРТ» до гр. ОСОБА_3 на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яка на дату оскаржуваного рішення скасована постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 року, та провадження по даній справі закрито. Разом з тим, представник зазначає, що відповідачем було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо наступного переходу права власності на об'єкт нерухомого майна від ОСОБА_3 до Приватного підприємства «НВП ТЕРРАКОТА», на підставі рішення єдиного власника ПП «НВП ТЕРРАКОТА» № 26/06 від 26.06.2018 року та акту приймання-передачі нерухомого майна № б/н від 26.06.2018 року, засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М. Отже, представник позивача наголошує, що внаслідок незаконних дій та рішень відповідача ОСОБА_1 втратила своє корпоративне право на частку від нерухомого майна товариства, а гр. ОСОБА_3 незаконно отримав нерухоме майно, і передав дане майно, як внесок майна до статутного капіталу у власність ПП «НВП ТЕРРАКОТА», в якому він є єдиним власником. Враховуючи, що предметом позову є вимоги позивача щодо скасування незаконних рішень державного реєстратора та відновлення порушеного права учасника на розпорядження власністю - майном підприємства, для упередження ризиків, пов'язаних із подальшою неможливістю судового захисту порушених прав позивача, представник ОСОБА_1 просить суд заборонити Приватному підприємству «НВП «ТЕРРАКОТА» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном, та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо скасування реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна: склад для зберігання поковок, розташований за адресою: АДРЕСА_2
Згідно із частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши всі наявні докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту 17 абзацу 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 р. "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено види забезпечення позову, а саме, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до частини 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач не погоджується із вчиненими діями відповідача, та просить суд заборонити Приватному підприємству «НВП «ТЕРРАКОТА» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном, а також, іншим органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні.
Суд зазначає, що заява про забезпечення позову розглядається судом за наявними на час її розгляду матеріалами, до яких не надано належних та допустимих письмових доказів, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, щодо настання негативних наслідків для ОСОБА_1, як позивача по справі, які мужуть бути вчинені Приватним підприємством «НВП «ТЕРРАКОТА» та іншими органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державними реєстраторами прав на нерухоме майно, у тому числі особами, які виконують функції державних реєстраторів прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерством юстиції України та його територіальними органами, нотаріусами та іншими органами чи особами, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Отже, з поданих письмових доказів суд не вбачає очевидних ознак протиправності дій всіх вищезазначених осіб, враховуючи, що ці факти повинні бути встановлені судом під час розгляду позовної заяви при вирішенні позовних вимог по суті спору.
Відповідно до частини 1 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають рівні процесуальні права та обов'язки.
Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і відповідача, права якого можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Слід зазначити, що суди найвищих інстанцій неодноразово звертали увагу, що суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (постанова Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2).
Станом на 12.07.2018 року позовна заява, яка надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 10.07.2018 року, залишена судом без руху, провадження у справі не відкрито.
Отже, суд вважає заяву про забезпечення позову необгрунтованою, та подано до суду передчасно, до заяви не надано належних та допустимих письмових доказів щодо існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача саме Приватним підприємством «НВП «ТЕРРАКОТА» та іншими органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державними реєстраторами прав на нерухоме майно, у тому числі особами, які виконують функції державних реєстраторів прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерством юстиції України та його територіальними органами, нотаріусами та іншими органами чи особами, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено наявності у даній адміністративній справі хоча б однієї з вичерпного переліку обставин, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.
Частиною 5 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
На підставі вищекладеного, керуючись статтями 44, 150-154, 248, 246, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -
Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки передбачені статтями 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Д.П. Павловський