Справа № 212/7831/17(2-а/212/234/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2018 рокусправа № 212/7831/17(2-а/212/234/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Круговий О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Купко Маряна Вікторовича

на рішення Жовтневого районного м. Кривого Рогу від 21 травня 2018 року у справі №212/7831/17 (2а/212/39/18) (суддя суду першої інстанції Пустовіт О.Г.), яке прийняте в м. Кривого Рогу у відкритому судовому засіданні, за позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Купко Маряна Вікторовича про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

27 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративний позовом в якому просив скасувати постанову БР№227674 від 06.11.2017 року інспектора роти №3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Купко Маряна Вікторовича, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач визнає, що на лобовому склі автомобіля, яким він керував дійсно присутня тріщина 20-30 мм., однак згідно стандартів тріщина на лобовому склі може становити до 50 мм. Також, позивач зазначає, що тріщина знаходиться не в зоні дії склоочисників, а зверху на світловідбивній полосі. Також, позивач зазначає, що на його думку співробітник поліції не має право складати постанову у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з невідповідністю ТЗ вимогам ДСТУ. Позивач також зазначає, що він не надавав послуг з перевезення автомобільним транспортом на момент зупинення авто співробітниками поліції, а їхав разом з сім'єю та друзями на авто свого ліпшого друга на весілля в м. Кропивницький. Також, позивач зазначає, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та неправильно складено оскаржувану постанову.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року адміністративний позов задоволено: скасовано постанову №227674 від 06.11.2017 року інспектора роти №3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Купко Маряна Вікторовича, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не порушувалось вимог чинного законодавства під час зупинки автомобіля, яким керував позивач, також відповідачем було правомірно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу та обґрунтовано прийнято постанову про притягнення водія автомобіля, який здійснював перевезення пасажирів автомобільним транспортом, до адміністративної відповідальності за невідповідність автомобіля вимогам п. 6.8.5 ДСТУ.

Відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи в його відсутність.

У відповідності до приписів 268 КАС позивача повідомлено про час та місце розгляду даної справи поштовим зв'язком, а також, у зв'язку з відсутністю засобів телефонного та електронного зв'язку, шляхом розміщення повідомлення на веб-порталі судової влади України інформації про час та місце розгляду адміністративної справи. (а.с. 58).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06 листопада 2017 року у відношенні позивача інспектором роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Купко Маряна Вікторовича складено постанову у справі про адміністративне правопорушення №227674 від 06.11.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 680 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення вимог п. 6.8.5 ДСТУ 3649-2010, а саме позивачем надавались послуги з перевезення пасажирів з тріщиною на вітровому склі в зоні дії склоочисників, вказане правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру розгляду адміністративної справи, внаслідок чого, прийнято постанову, яка підлягає скасуванню в судовому порядку.

Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку правомірності застосування судом, зокрема норм процесуального права, виходить із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать, що 27.11.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним про скасування постанови від 06.11.2017 року. В адміністративному позові позивач зазначив, що примірник оскаржуваної постанови він отримав лише 16.11.2017 року, тому строк звернення до суду на його думку не порушено.

Суд першої інстанції відкриваючи провадження у даній справі та розглядаючи її по суті вимог також виходив з того, що позивачем не порушено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Між тим, на думку суду апеляційної інстанції, доводи позивача щодо дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом не відповідають дійсним обставинам справи, а суд першої інстанції не перевіривши належним чином обставини щодо дотримання позивачем строку визначеного ст. 289 КУпАП України, допустив порушення вимог норм процесуального права.

Так, згідно з частиною першою статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Статтею 288 КУпАП встановлено, що постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено вищестоящій посадовій особі або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, зокрема його статтею 171-2 КАС України (у редакції до 15 грудня 2017 року) «Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності».

Відповідно до положень частини першої статті 99 та частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Згідно з статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч.3 ст.123 КАС України, в редакції ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, яка діє з 15 грудня 2017 року, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

У справах з приводу оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності такий строк становить 10 днів з моменту винесення постанови.

Позивач оскаржив постанову відповідача від 06.11.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності лише 27.11.2017 року, тобто після перебігу встановленого статтею 289 КУпАП десятиденного строку з дня винесення постанови. При цьому, позивач не наводить жодних поважних підстав для поновлення строку на звернення до суду, оскільки необґрунтовано вважає, що ним не порушено строку.

З урахуванням відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів вважає, зо до позову мають бути застосовані наслідки, визначені частиною першою статті 123 КАС України ( у редакції з 15 грудня 2017 року), оскільки факт пропуску .

Доводи позивача про те, що строк на оскарження постанови від 06.11.2017 року слід обраховувати саме з моменту отримання примірника оскаржуваної постанови поштовим зв'язком, суд вважає необґрунтованими з огляду не те, що по-перше ст. 289 КУпАП чітко встановлює початок перебігу строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, а по - друге як видно з наявного в матеріалах справи відеозапису з місця події (а.с. 26) позивач був присутнім під час складання постанови, однак від отримання примірна оскаржуваної постанови на місці зупинки авто відмовився, від підпису означеної постанови утримався. Відтак, на думку суду, позивач був належним чином обізнаний про факт складання у відношенні нього постанови у справі про адміністративне правопорушення, та фактично поза власним бажанням відмовився отримати примірник постанови та вчасно вжити заходів для її оскарження.

Аналогічного висновку щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у справі №759/11182/17.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову про залишення адміністративного позову ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №227674 від 06.11.2017 року без розгляду.

Керуючись ст. 123, 243, 286, 310, 320 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі ДПП рядового поліції Купко Маряна Вікторовича - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного м. Кривого Рогу від 21 травня 2018 року у справі №212/7831/17 (2а/212/39/18) - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 липня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верхового Суду.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай