Справа № 132/3046/17
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 132/3046/17
Провадження № 2-а/132/2/18
Рішення

Іменем України

11 липня 2018 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці ДФС у Вінницькій області про визнання постанови протиправною та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Вінницької митниці ДФС у Вінницькій області про визнання постанови протиправною та її скасування.

Постановою в справі про порушення митних правил №0314/40100/17 від 01.09.2017 року, складеною заступником начальника Вінницької митниці ДФС-начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2, на нього було накладено адміністративне стягнення по ч.2 ст.469 та ст.485 МК України у виді сплати штрафу в розмірі 1345063,89 грн., а саме: за передачу в користування та розпорядження товар, митне оформлення якого не закінчене (транспортний засіб особистого користування «MERSEDES-BENZ Е300», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1) без дозволу органу доходів і зборів та вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, використавши вказаний транспортний засіб, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Притягнення його до адміністративної відповідальності вважає безпідставним та необґрунтованим, а дії заступника начальника Вінницької митниці ДФС-начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2 такими, що суперечать чинному законодавству України. Тому вважає, що дана постанова в справі про порушення митних правил є незаконною і необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубими порушеннями чинного законодавства. Тому звертається до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача-адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові.

Представник Вінницької митниці ДФС на підставі довіреності ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечувала з мотивів, наведених у запереченні.

Заслухавши думку учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, матеріалами справи встановлено, що постановою в справі про порушення митних правил №0314/40100/17 від 01.09.2017 року, складеною заступником начальника Вінницької митниці ДФС - начальником управління боротьби з митними правопорушеннями ОСОБА_2, на позивача було накладено адміністративне стягнення по ч.2 ст.469 та ст.485 МК України у виді сплати штрафу в розмірі 1345063,89 грн., а саме: за передачу в користування та розпорядження товар, митне оформлення якого не закінчене (транспортний засіб особистого користування «MERSEDES-BENZ Е300», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1) без дозволу органу доходів і зборів та вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, використавши вказаний транспортний засіб, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

В силу положень статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 ст.123 КАС України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Зважаючи на положення вказаних вище норм, дослідивши матеріали адміністративного позову, суд вважає, що клопотання про поновлення строку звернення з адміністративним позовом до суду підлягає задоволенню.

Згідно статті 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил ( стаття 488 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 Митного кодексу України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з п.1 ст. 95 Митного кодексу України, а також п.2.2 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.05 року № 1118 "Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України", зареєстрованого в Мінюсті України 25.11.05 року за № 1428/11708, встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб)

Відповідно до вимог ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засідання та підтверджується матеріалами справи 05.06.2017 року о 04 год. 06 хв., в пункт пропуску «Могилів-Подільський-Отач» відділу митного оформлення «Автомобільний» митного поста «Дністер» Вінницької митниці ДФС, з метою перетину державного кордону, в напрямку «виїзд з України» прибув вантажний автомобіль комерційного призначення марки "RENAULT MEGANE", реєстраційний номер DW9К491 (Польща) під керуванням гр. ОСОБА_1.

Під час проведення митного контролю на гр.ОСОБА_1 спрацювала система АСАУР та відповідно інформації АСМО «Інспектор» встановлено, що гр.ОСОБА_1 25.12.2015 року через пункт пропуску «Краківець - Корчова» митного поста «Краківець» Львівської митниці ДФС, ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е300», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1, у митному режимі «Транзит» з метою особистого користування.

Станом на 01.09.2017 р., за формами обліку ЄАІС та АСМО "Інспектор" інформація щодо вивезення за межі митної території України транспортного засобу «MERSEDES-BENZ Е300», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1, відсутня.

Проте, позивачем через пункт пропуску «Краківець - Корчова» митного поста «Краківець» Львівської митниці ДФС, ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е-210», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1.

При цьому, згідно довідки, виданої старшим інспектором Хмільницького відділу поліції Погорєльським Б.П., автомобіль марки «MERSEDES-BENZ Е-210», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1 30.12.2015 року о 10 год.30 хв. на автомобільній дорозі М-12 (Житомир -Могилів-Подільський) в с. Корделівка по вул.Київській, отримав механічні пошкодження, внаслідок чого його подальша експлуатація є неможлива.

Згідно рішення мера Вроцлава від 13.09.2016 року №WSO-RP.5410.59769.2016MN, було анульовано реєстрацію автомобіля марки «MERSEDES-BENZ Е-210», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1.

За таких обставин вказаний транспортний засіб був фактично знищеним та не міг бути вивезеним за межі митної території України.

Відповідно до ст.90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами п. 60 ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно з п.3 ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.469 МК України встановлено, що зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Конституційний Суд України у рішенні від 31.03.2015 року у справі №1-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 469 МК України зазначив, що згідно з частиною першою статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений Митним кодексом України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх відповідним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на відповідні органи, і за які Митним кодексом України передбачена адміністративна відповідальність. Види порушень митних правил та відповідальність за такі правопорушення закріплено у главі 68 Кодексу.

Адміністративну відповідальність за неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, встановлено у ст.469 МК України. У частині другій цієї статті визначено відповідальність за такі порушення митних правил, як зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 МК України заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився.

За приписами п.57 ч.1 ст.4 МК України товарами є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Із змісту ч.2 ст. 469 МК України вбачається, що таке правопорушення може бути вчинене у формі певних дій (зміна стану, користування, розпорядження) чи бездіяльності (невжиття певних заходів) щодо товарів, митне оформлення яких не закінчено або які перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем чи поміщені в режим митного складу, будь-який інший митний режим, у тому числі тимчасового ввезення, не зазначений у вказаних положеннях Митного кодексу України.

У результаті системного аналізу приписів Митного кодексу України Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративним правопорушенням, закріпленим у ч.2 ст. 469 МК України, може бути окремо як користування, так і розпорядження без дозволу органу доходів і зборів товарами, митне оформлення яких не закінчено або які перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем чи поміщені в режим митного складу. Користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України і щодо яких порушено питання у конституційному зверненні, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого у ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України.

Згідно матеріалів справи транспортний засіб «MERSEDES-BENZ Е-210», реєстраційний номер НОМЕР_2 (Польща), кузов № НОМЕР_1 ввозився на митну територію України 25.12.2015 року в зоні діяльності Вінницької митниці ДФС громадянином ОСОБА_1 у митному режимі транзит, з метою особистого користування.

Із комплексного аналізу ч.2 ст.469 МК України та рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2015, суд приходить до висновку, що користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які ввезені з метою транзиту через митну територію України, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим у ч.2 ст.469 МК України.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Вищого адміністративного суду України від 25.02.2016 по справі К/800/64337/14, від 23.06.2016 по справі К/800/50531/15 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 по справі К/800/44992/15.

Згідно положень статті 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011року у справі «Рисовський проти України» суд зазначав, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями статті 486 Митного кодексу України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

У відповідності до статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлений в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, суб'єктивною стороною даного правопорушення має бути лише умисел, який спрямований на ухилення чи зменшення від сплати митних платежів.

Матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Як зазначалось вище, статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень, визначених ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; укладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Таким чином, оскільки винесена постанова не відповідає положенням Митного кодексу України, відповідачем не доведено умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 Митного кодексу України, висновки органу доходів і зборів не підтвердженні достовірними доказами, постанова Державної фіскальної служби України Вінницької митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0314/40100/17 від 01.09.2017 року в частині накладення адміністративного стягнення за ст.485 МК України також є протиправною та підлягає скасуванню.

За таких обставин суд, за відсутності будь яких-доказів, визначених статтею 495 Митного кодексу України, позбавлений можливості перевірити законність та обґрунтованість притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.469, ст.485 Митного Кодексу України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до переконання, що представником митниці, при притягненні ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.469, ст.485 Митного Кодексу України, не було взято до уваги всіх доказів у відповідності до ст. 495 МК України та не з'ясовано інші обставини справи у відповідності до ст. 489 МК України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2).

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2).

Проте, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх заперечень, тому суд вважає, що позов ОСОБА_1 є підставним і підлягає до задоволення.

Згідно ст.531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Із змісту наведених норм слідує, що необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Згідно із ст.286 КУпАП України, суд при розгляді справи з приводу рішень , дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень , щодо притягнення до адміністративної відповідальності перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування рішення суб"єкта владних повноважень та закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.286, 289 КУпАП, ст.ст.458, 469, 486, 487, 488, 489, 494, 495, 498 МК України, ст.ст.5, 20, 77, 122, 123, 194, 229, 243-246, 250, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк звернення до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної фіскальної служби України Вінницької митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0314/40100/17 від 01.09.2017 року .

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.469, ст.485 Митного Кодексу України.

Повний текст рішення складено 20 липня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: