Справа № 173/1324/18
Суддя: Петрюк Т. М.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №173/1324/18
Провадження №2-а/173/14/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

У складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

при секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мелконяна Артура Саркисовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з адміністративним позовом до інспектора СРПП Верхньодніпровського відділення поліції Жовтоводського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області Мелконяна А.С., про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування шкоди.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.06.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 18.06.2018 року.

18.06.2018 року розгляд справи відкладений в зв'язку з неявкою сторін в судове засідання. Справу призначено до розгляду на 13.07.2018 року

04.07.2018 року відповідачем поданий відзив на адміністративний позов.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мелконяна А.М., щодо застосування до нього адміністративного стягнення в розмірі 425.00 грн., та скасувати постанову серія ЕАА № 413065 від 23.05.2018 року, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.05.2018 року о 15:36:28 год., відповідачем винесено постанову ЕАА № 413065 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої його притягнено до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

Вважає дану дії відповідача протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так в постанові зазначено, що він 23.05.2018 року 15:36:28 год., в м. Дніпро вул. Січових Стрільців, 80 керуючи транспортним засобом КІА SOUL номерний знак НОМЕР_1, не подав сигналу світовим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Позивач вказує на те, що навіть назву пункту правил у постанові зазначено не коректно, бо п. 9.2 визначає обов'язок водія подавати світлові показчики повороту відповідно напрямку, а не визначає порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Він не був згоден з зазначеним порушенням, намагався надати свої заперечення, але відповідач, незважаючи на це, одразу прийняв рішення про його вину на місці скоєння правопорушення, не склаладаючи протокол про адміністративне правопорушення, не враховуючи його пояснень.

Розгляду справи фактично не було, єдине, що зробив відповідач, то показав йому відеозапис його правопорушення, де чітко було видно, що сигнал повороту він все ж таки увімкнув, на що відповідач пояснив йому, що він цього не зробив заздалегідь, а тому відповідач вважає, що він порушив Правила дорожнього руху і прийшов до висновку, що він взагалі не вмикав сигнал повороту.

Відповідач навіть місце вчинення правопорушення не зазначив правильно, вказавши орієнтиром буд. 80 по вул. Січових Стрільців у м. Дніпро, але на цьому перехресті він взагалі їхав прямо, а ліворуч повертав біля будинку 86 по вул. Січовиї Стрільців у м. Дніпро і показував йому відеозапис саме цього перехрестя.

Таким чином відповідач формально ставився до своїх обов'язків та мав на меті лише застосувати до нього покарання. Так, відповідач повідомив його про одне правопорушення, а фактично оформив інше правопорушення, а місцем скоєння правопорушення зазначив місце складання постанови, а не місце скоєння адміністративного правопорушення, тобто вніс до постанови завідомо неправдиві дані.

Вважає дану постанову протиправною, яка за фактичними обставинами підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що й стало підставою звернення до суду

В судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному об'ємі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також письмовий відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву вважає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з того, що складена ним постанова повністью відповідає вимогам, встановленим п. 5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року. Його дії щодо накладення адміністративного стягнення відносно позивача є правомірними та законними. А доводи позивача про те, що складена постанова є незаконною та протиправною є необґрунтованими та недоведеними, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначеної постанови не надано. Вимоги позивача щодо визнання його дій неправомірними не можуть бути задоволеними, так як 5 ст. 286 КАС України не передбачений відповідний спосіб захисту порушених прав. Відповідно до поданого адміністративного позову позивач лише посилається на процесуальні недоліки зі сторони відповідача, тобто недоліки, зазначені в позовній заяві мають виключно процесуальну природу і не могли бути самостійною і достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови. Доводи позивача про те, що він був незгоден з правопорушенням, намагався надати свої пояснення, які не були в раховані відповідачем при складання постанови, не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора відповідача. Посилання позивача на неправильне указання місця вчинення адміністративного правопорушення спростовуюється тим, що постанова про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складалась в відповідачем в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних пристроїв із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення. У даному випадку адреса - це найближча будівля, яка знаходилась поруч з місцем оформлення адміністративного правопорушення та яку автоматичний пристрій розпізнав через вбудований навігатор. Позивач в своїй позовній заяві підтвердив той факт, що йому було надано для перегляду відеозапис з його порушенням, але не зважаючи на це остатній не знайшов на ньому підтвердження інкримінованого йому правопорушення, що з огляду на суб'єктивне сприйняття, не може розцінюватись як відсутність порушення ПДР. Крім цього переглянувши відеозапис позивач не мав ніяких зауважень, клопотань або заяв до відповідача або його напарника. Тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просить їх захистити.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єкта владних повноважень.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений даною статтею Кодексу адміністративного судочинства

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що виникає у сфері публічно-правових правовідносин, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 23.05.2018 року ЕАА № 413065 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача було притягнено до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 23.05.2018 року 15:36:28 год., в м. Дніпро вул.. Січових Стрільців. 80 керуючи транспортним засобом КІА SOUL номерний знак НОМЕР_1, позивач не подав сигналу світовим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

До позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку .

Відповідно до п. 9.2. Правил дорожнього руху України - водій повинен подавати сигнали світовим показчиком повороту відповідного направлення:

а) перед початком руху та зупинкою;

б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом

Відповідно до п. 1, 2 КАС України - Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАСУкраїни -Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 78 КАС України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач вказуючи на неправомірність дій відповідача посилається на те, що в оскаржуваній постанові неправильно зазначений пункт Правил дорожнього руху України. невірно вказане місце вчинення ним правопорушення, а також невраховані його заперечення при складанні постанови про притягнення його адміністративної відповідальності.

Відповідачем наданий відеозапис на якому зафіксоване як вчинене позивачем адміністративне правопорушення, так і розгляд даної справи та притягнення позивача до адміністративної відповідальності. З якого вбачається, що при зупинці позивача відповідачем було повідомлено про те, яке правопорушення позивачем вчинене. При цьому позивач заперечень вчиненому зі свого боку не повідомив. А виразив лише сумнів щодо вичиненого ним правопорушення, посилаючись, що ніби-то вкючав показчик повороту. Після цього відповідачам був наданий позивачу для перегляду відеозапис його руху в момент вчинення адміністративного правопорушення та повідомлено, що якщо на відеозапису буде видно, що позивач включив показчик повороту, то постанова відносно нього складатись не буде. Після перегляду відеозапису позивач будь-яких заперечень про те, що він не вичиняв зазначеного в постанові про притягнення його адміністративної відповідальності правопорушення не надав. Позивача лише цікавив розмір штрафу, та порядок його сплати та розмір штрафу за вчинення іншого правопорушення «виїзд на зустрічну полосу». Будь-яких зауважень,звернення уваги відповідача на те, що він все ж таки включив показчик повороту позивач не висловлював.

Тому посилання позивача на те, що включав показчик повороту, але запізно й і його дії підпадають під пункт 9.4 ПДР Україн,и суд вважає безпідставними. Так як згідно оскаржуваної постанови позивач був притягнений саме за те, що не подав сигналу світовим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, яке передбачене п. 92. ПДР України. Будь-яких доказів на спростування цього факту позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що відповідачем неправильно зазначено місце вчиненого ним правопорушення суд також вважає безпідставними. Так як з пояснень відповідача у відзиві на адміністративний позов вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складалась відповідачем в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних пристроїв із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення. У даному випадку адреса - це найближча будівля, яка знаходилась поруч з місцем оформлення адміністративного правопорушення та яку автоматичний пристрій розпізнав через вбудований навігатор. Дані пояснення підтверджуються копією наданої суду постанови про притягнення позивач до адміністративної відповідальності, яка дійсно складалась в електронному вигляді у виді стрічки, а не шляхом заповнення відповідного бланку постанови. В свою чергу позивач будь-яких доказів про те, що він вчинив адміністративне правопорушення в іншому місці суду також не надано.

Доводи позивача про те. що розгляд справи не проводився. що не складався протокол про адміністративне правопорушення також не можуть бути прийняті судом до уваги при ухваленні рішення, виходячи з наступного.

Частинами 1, 3 ст. 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених ст.. 258 цього кодексу.

ч. 2. 3. 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції , та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі .

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так як стосовно позивача адміністративне правопорушення оформлене на місці його вчинення, а також, те що розгляд даного адміністративного правопорушення віднесений до компетенції Національної поліції то складання протоколу про адміністративне правопорушення не вимагалось.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року « у справі за конституційним зверненням Уповноваженого верховної ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положень частини першої ст.. 276 Кодексу українти про адміністративне правопорушення». Встановлено. що законодавство передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2.4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної в відповідальності фактично відбувається в скороченому провадженні.

Таким чином порушень при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної в відповідальності суд не вбачає. Згідно наданого суду відеозапису позивач не заперечував проти вчиненого правопорушення. Відповідно складання протоколу про адміністративне правопорушення не вимагалось. Сам розгляд справи здійснювався. Так як позивачу пояснювалось, яке правопорушення ним вчинене, роз'яснювались права, повідомлявся розмір штрафу, здійснювався перегляд руху позивача під час вчинення адміністративного правопорушення.

Такими чином відповідачем надані докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за я ке він притягнений до адміністративної відповідальності. Будь-яких порушень відповаідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не вбачається. Тому суд не вбачає підстав ні для визнання дій відповідача протиправними, ні для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В свою чергу суд погоджується з доводами відповідача про те, що ст. 258 КАС України не передбачений спосіб захисту порушених прав у вигляді визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними і дані вимоги не відносяться до компетенції місцевих адміністративних судів.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено відсутністі його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнений до адміністративної відповідальності. А відповідно судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем при притягненні його до в відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та вважає за можливе відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Керуючись ст. 9, 90, 86, 139, 243-246 255, 286 КАС України , - суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Мелконяна Артура Саркисовича (49000 м. Дніпро вул. Троїцька площа, 2а) про застосування до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 450 грн., та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 413065 від 23.05.2018 року та закриття провадження у справі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомінікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до/або через відповідні місцеві суди

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлений 17.07.2018 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 17.07.2018 року

Оприлюднене 13.07.2018 року

Дата набрання законної сили: 24.07.2018 року