Справа № 813/2034/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 813/2034/18

23 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави до Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

керівник Стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області, як балансоутримувача об'єктів благоустрою, з питання не затвердження плану інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою населення (їх частин), не забезпечення проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації спортивного майданчику, який розташований на території с. Йосиповичі, по вул. Шкільна, 1, Стрийського району, Львівської області;

- зобов'язати Йосиповицьку сільську раду Стрийського району Львівської області вчинити дії по розробленню та затвердженню плану технічної інвентаризації та паспортизації спортивного майданчика, проведенню робіт з технічної інвентаризації та паспортизації спортивного майданчику, який розташований на території с. Йосиповичі, по вул. Шкільна, 1, Стрийського району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на території с. Йосиповичі по вул. Шкільна, 1 розміщений спортивний дитячий майданчик, балансоутримувачем якого є Йосиповицька сільська рада Стрийського району Львівської області. Під час вивчення стану законності з питань дотримання законодавства України щодо благоустрою населених пунктів виявлено ряд порушень в частині проведення технічної інвентаризації та паспортизації дитячих та спортивних майданчиків, розташованого на території Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області, що негативно впливає на організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель та інженерних споруд, та можуть призвести до тяжких наслідків для життя та здоров’я дітей дітям.

Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просить суд про розгляд справи порядку письмового провадження.

Представник відповідача подав до суду заяву від 04.06.2018 вх. № 17122, у якій повідомляє, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути адміністративний позов в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина п'ята статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно листа Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області від 13.04.2018 № 103 на території сільської ради, а саме с. Йосиповичі по вул. Шкільна, 1 знаходиться спортивний майданчик балансоутримувачем якого є сільська рада, балансова вартість спортивного майданчика становить 49990 грн. Технічний паспорт на спортивний майданчик відсутній (а.с. 12).

Згідно з інформацією, наданою Йосиповицькою сільською радою Стрийського району Львівської області затверджено місцеву програму поводження ТПВ по Йосиповицькій сільській раді на 2018 рік, затверджено Програму по охороні навколишнього природного середовища на території Йосиповицької сільської ради на 2017-2021 рр та затверджені правила благоустрою с. Йосиповичі 17.11.2017.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII “Про прокуратуру” прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування та інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві (поданні) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Питання, вирішення яких віднесено до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради передбачено у статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.

Відповідно до пункту 44 частини 1 цієї статті 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Благоустроєм населених пунктів, відповідно до визначення, закріпленого у статті 1 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” є комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Під заходами з благоустрою населених пунктів, відповідно до цієї ж статті, слід розуміти роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об'єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” благоустрій населених пунктів передбачає: 1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів; 2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення; 3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів, створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб), визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Згідно пп. а пункту 1 частини першої статті 13 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” об'єктами благоустрою населених пунктів, є території загального користування парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики

Елементами (частинами) об'єктів благоустрою, відповідно до пункту 8 частини першої статті 21 Закону України “Про благоустрій населених пунктів”, є обладнання (елементи) дитячих, спортивних та інших майданчиків.

Пунктом 5 частини другої статті 18 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” передбачено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

На виконання наведених вище положень статті 18 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом від 29.10.2012 № 550 затвердило Інструкцію з проведення технічної інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою населених пунктів (далі - Інструкція № 550).

Згідно з пунктом 1.3 Інструкції № 550 під паспортизацією об'єктів благоустрою слід розуміти складання технічних паспортів об'єктів благоустрою за результатами їх інвентаризації; під технічною інвентаризацією об'єктів благоустрою - сукупність заходів з обстеження, спрямованих на підтвердження наявності об'єктів нерухомого майна, елементів благоустрою та оцінку їх технічного стану, а також наявності інженерних мереж на об'єкті благоустрою.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції № 550 технічна інвентаризація та паспортизація об'єктів благоустрою проводяться власником, балансоутримувачем або виконавцем на підставі договору із замовником або самостійно.

Пунктом 1.5 Інструкції № 550 передбачено, що технічна інвентаризація об'єктів благоустрою може бути плановою або позаплановою. Планова технічна інвентаризація повинна проводитись згідно з планами, затвердженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Беручи до уваги наведене вище, суд зазначає, що організацію благоустрою території с. Йосиповичі повинна забезпечувати Йосиповицької сільської ради, до компетенції якої віднесено, зокрема, затвердження правил і заходів благоустрою населеного пункту.

Для підтримання об'єктів благоустрою у належному стані Закон України “Про благоустрій населених пунктів” зобов'язує, зокрема, підприємства, установи, організації у сфері благоустрою населених пунктів проводити їх планову інвентаризацію та паспортизацію. Однією з необхідних умов для належного виконання цього обов'язку є наявність затвердженого плану проведення таких заходів з благоустрою населеного пункту.

За змістом наведених вище положень Закону України “Про благоустрій населених пунктів” та прийнятої на його виконання Інструкції № 550, затвердження планів інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою с. Йосиповичі є компетенцією Йосиповицької сільської ради.

Згідно листа Йосиповицької сільської ради від 02.02.2018 року № 103, 17.11.2017 рішенням даної сільської ради затверджено Типові правила благоустрою території Йосиповицької сільської ради.

Однак, жодних конкретних заходів, затверджених планів, відповідних коштів вищезазначеною програмою щодо благоустрою дитячих та спортивних майданчиків не передбаченою.

Також, судом встановлено та не заперечується сторонами, що паспорти та інвентаризаційні документи частин об’єктів благоустрою, а саме спортивних майданчиків, відсутні.

Як передбачено ч. 2 ст. 6 Закону України “Про охорону дитинства” від 26.04.2001 за № 2402-III, з наступними змінами та доповненнями, держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя.

За таких обставин, суд вважає, що відсутність затверджених планових заходів щодо інвентаризації об'єкту благоустрою (спортивного майданчику) свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, яка своєю чергою слугує підставою для невжиття підприємствами, установами та організаціями у сфері благоустрою заходів щодо належного їх утримання. Крім того, зважаючи на цільове призначення таких об'єктів благоустрою як спортивні майданчики, невиконання суб'єктами благоустрою своїх обов'язків у цій сфері порушує права користувачів цих об'єктів на безпечні умови для життя і розвитку.

Дана позиція суду узгоджується з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.07.2016 по справі № К/800/11809/16.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв’язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз’яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд, з'ясувавши, що визнання позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів яких-небудь осіб, відмову від позову прийняв.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, такі не належить стягувати з відповідача.

Керуючись статтями 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області, як балансоутримувача об'єктів благоустрою, з питання не затвердження плану інвентаризації та паспортизації об'єктів благоустрою населення (їх частин), не забезпечення проведення робіт з технічної інвентаризації та паспортизації спортивного майданчику, який розташований на території с. Йосиповичі, по вул. Шкільна, 1, Стрийського району, Львівської області.

3. Зобов'язати Йосиповицьку сільську раду Стрийського району Львівської області вчинити дії по розробленню та затвердженню плану технічної інвентаризації та паспортизації спортивного майданчика, проведенню робіт з технічної інвентаризації та паспортизації спортивного майданчику, який розташований на території с. Йосиповичі, по вул. Шкільна, 1, Стрийського району, Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Костецький Н.В.