Справа № 826/3890/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2018 року № 826/3890/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: головуючої судді Шевченко Н.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Ромекс-Бетон») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві), третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві (далі по тексту - третя особа, ГУ ДФС у місті Києві), в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання висновку про повернення надміру сплачених грошових коштів у розмірі 188693,20 грн. до Управління казначейської служби у Печерському районі міста Києва;

- зобов'язати відповідача подати до Управління казначейської служби у Печерському районі міста Києва висновок про повернення ТОВ «Ромекс-Бетон» надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 188693,20 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування в період з 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78293,05 грн.;

- зобов'язати відповідача внести зміни до картки особового рахунку позивача з податку на додану вартість шляхом скасування нарахованої за період з 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78293,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не подав до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про повернення позивачу надміру сплачених грошових коштів та повідомив про відмову в поверненні таких коштів у розмірі 188 693,20 грн., крім того, на думку ТОВ «Ромекс-Бетон», відповідачем неправомірно нараховано пеню у розмірі 78 293,05 грн., що підлягає скасуванню, оскільки останній вважає, що фактично заборгованості не існувало.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали заявлений позов і просили задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, за підписом ОСОБА_4, яка зазначає про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки нарахування та погашення пені за період 2014-2018 рр. відбувалося згідно статті 129 ПК України.

Представник третьої особи ОСОБА_5 проти задоволення адміністративного позову заперечував, про що надав суду письмові пояснення, в яких вказав на те, що, враховуючи обставини походження наявних у підприємства облікових сум переплат з податку на прибуток, які мали значення для прийняття рішення за результатом розгляду заяви, на момент звернення TOB «Ромекс-Бетон» до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо зарахування переплати по податку на прибуток приватних підприємств в оплату податку на додану вартість, переплата по податку на прибуток вже обліковувалась понад 1095 днів, що унеможливлює виконання заяви платника відповідно до норм Податкового кодексу України.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на вищевказану норму, представники сторін заявили письмове клопотання про здійснення розгляду справи в письмовому провадженні.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України 03 липня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, 27.02.2014, 19.06.2014 та 04.08.2014 позивач звернувся до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві із заявами №№34, 66 та 79 щодо зарахування переплати з податку на прибуток в рахунок оплати податку на додану вартість вперше у сумі 48 994,00 грн., а вдруге та втретє - 74 223,00 грн.

Листами ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві «Про надання інформації» від 17.03.2014, від 04.08.2014 та від 13.08.2014 №№13457/10/26-55-20-04-10, 35902/10/26-55-20-04-10 та 37563/10/26-55-20-04-10 ТОВ «Ромекс-Бетон» повідомлено щодо неможливості задоволення заяв у зв'язку тим, що за даними облікової картки платника податку переплата з податку на прибуток виникла у нього внаслідок раніше нарахованих податкових зобов'язань за податковою декларацією з податку на прибуток за 11 місяців 2008 року, а заяв про повернення помилково та/або надміру сплачених коштів від позивача протягом 1095 днів не надходило.

Не погоджуючись із відмовами відповідача в задоволенні вищезазначених заяв позивача, останній звернувся до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 у справі №826/19377/14 за позовом ТОВ «Ромекс-Бетон» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про зобов'язання вчинити певні дії, позов задоволено частково, а саме визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, що полягають у розгляді заяв ТОВ «Ромекс-Бетон» від 27.02.2014 №34, від 19.06.2014 №66 та від 04.08.2014 №79 з підстав, викладених у листах №13457/10/26-55-20-04-10 від 17.03.2014, №35902/10/26-55-20-04-10 від 04.08.2014 та №37563/10/26-55-20-04-10 від 13.08.2014, без з'ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень за результатами їхнього розгляду; зобов'язано Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві повторно розглянути заяви ТОВ «Ромекс-Бетон» від 27.02.2014 за №34, від 19.06.2014 за №66 та від 04.08.2014 за №79 з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене, суд зазначає, що суд першої та апеляційної інстанції у вказаній вище справі дійшли висновку про відсутність можливості встановити достеменно періоди формування ТОВ «Ромекс-Бетон» всіх сум переплат з податку на прибуток, що обліковувалися за даними особового рахунку підприємства станом на дні звернення позивача із заявами про перерахування сум надміру сплачених коштів в рахунок іншого податку, а, відтак, встановити обґрунтованість відмови позивачеві у перерахуванні переплати на підставі пропуску позивачем встановленого законом строку (1095 днів) на звернення до контролюючого органу з такими заявами також неможливо.

У подальшому, позивач повторно звернувся до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві із заявами від 10.04.2015 №36 та від 02.06.2015 №57, в яких просив розглянути його звернення щодо зарахування переплати з «Податку на прибуток» (код бюджетної класифікації 11021000) в сумі 188 693,20 грн. в оплату «Податок на додану вартість» (код бюджетної класифікації 14010100) з урахуванням висновків, викладених в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі №826/19377/14.

Листом ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві «Про надання інформації» від 06.07.2015 №8918/10/26-55-20-02 позивачу відмовлено у задоволенні заяв з підстав пропуску строку в 1095 днів.

04.02.2015 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві прийнято податкову вимогу форми «Ю» №673-25, якою повідомлено ТОВ «Ромекс-Бетон», що станом на 03.02.2015 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 81 379,38 грн., у тому числі: за основним платежем - 79 066,57 грн., пеня - 2 312,81 грн.

При цьому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі №826/23498/15 визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві форми «Ю» від 04.02.2015 №673-25.

Зі змісту вказаної постанови убачається, що відповідачем безпідставно прийнято оскаржувану позивачем податкову вимогу, оскільки податковий борг з податку на додану вартість, на підставі якої прийнято зазначену вимогу, обліковується за позивачем саме на підставі бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 826/19377/14.

Також, суд зазначає, що у жовтні 2016 року ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві проведено камеральну перевірку з питань дотримання ТОВ «Ромекс-Бетон» вимог податкового законодавства.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт №2330/26-55-12-05 від 11.10.2016, відповідно до якого встановлено порушення строку сплати суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість.

15.11.2016 ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві винесено податкові повідомлення-рішення №002301205, № до акту №2330/26-55-12-05 від 11.10.2016.

У свою чергу, позивач оскаржив вищезазначені податкові повідомлення-рішення, проте, з урахуванням недотримання контролюючим органом вимог п. 86.8. ст. 86 ПК України, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві відкликало податкові повідомлення-рішення №002301205, №.

Не погоджуючись з діями Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Кодексу помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пункт 43.2. ст. 43 ПК України передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з п. 43.3 ст. 43 ПК України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Пункт 43.4 ст. 43 ПК України передбачає, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Отже, виходячи з вищевказаних положень чинного законодавства, суду зазначає, що позивач має законні підстави для повернення надміру сплачених сум податку на прибуток в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість, адже, як зазначалося вище, ТОВ «Ромекс-Бетон» у відповідності із п. 43.4 ст. 43 ПК України звернувся до відповідача із заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток у розмірі 188 693,20 грн. в рахунок погашення заборгованості з податку на додану вартість, також дотримано вимоги щодо строку звернення із такою заявою, а саме 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми, що встановлено в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі №826/19377/14.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2016 у справі № 826/23498/15 визначено, що податковий борг з податку на додану вартість обліковується за позивачем саме на підставі бездіяльності відповідача щодо невиконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі № 826/19377/14.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 ПК України контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до п. 43.6 ст. 43 ПК України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

На противагу вказаному, відповідачем висновку про повернення надміру сплачених грошових коштів відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, подано не було, а також відмовлено позивачу у поверненні надміру сплачених грошових коштів у розмірі 188 693,20 грн.

Крім того відповідачем нараховано протягом 2015-2018 років пеню у розмірі 78 293,05грн.

Відповідно до п. п. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов'язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно з п. п. 129.1.1. п. 129.1. ст. 129 ПК України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем, граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.

Пунктом 129.3. статті 129 ПК України передбачено, що нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

У відповідності до п. 129.4 ст. 129 ПК України пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

Таким чином, положеннями статті 129 Податкового кодексу України передбачено можливість нарахування пені лише у разі прострочення сплати податкового боргу. Відтак, відсутність податкового боргу та факту його погашення - виключає право податкового органу нараховувати пеню.

Аналізуючи норми чинного законодавства, враховуючи висновки, викладені в рішеннях Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2015 у справі №826/19377/14 та від 20.01.2016 у справі №826/23498/15, суд погоджується з доводами позивача та вважає за можливе задовольнити адміністративний позов.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки дане рішення вимагає від Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для відповідача - суб'єкта владних повноважень строк для подання звіту про виконання вказаного рішення у 10 днів з дня набрання ним законної сили.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241 - 247, 255, 293, 295 - 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо ненадання висновку про повернення надміру сплачених грошових коштів у розмірі 188 693,20 грн. до Управління казначейської служби у Печерському районі міста Києва.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подати до Управління казначейської служби у Печерському районі міста Києва висновок про повернення ТОВ «Ромекс-Бетон» надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 188 693,20 грн.

Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо нарахування у період з 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78 293,05 грн.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві внести зміни до картки особового рахунку ТОВ «Ромекс-Бетон» з податку на додану вартість шляхом скасування нарахованої за період з 2015-2018 роки пені за платежем податок на додану вартість у розмірі 78 293,05 грн.

Встановити для Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві строк у десять днів з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення.

Попередити Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ромекс-Бетон» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 17, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 048,00 (сім тисяч сорок вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 4, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко