Справа № 826/4752/16
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 липня 2018 року № 826/4752/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аверкової В.В., суддів Бояринцевої М.А., Шевченко Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

третя особа Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності»

про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», в якому просить суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, скасувати рішення про відмову в реєстрації знака Державної служби інтелектуальної власності (правонаступником якого є Міністерство економічного розвитку і торгівлі України) від 18 січня 2016 року за заявкою m201409130 та зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України видати рішення про реєстрацію та здійснити державну реєстрацію знаку для товарів і послуг за заявкою m201409130.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (суддя Федорчук А.Б.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2017 року адміністративну справу прийнято до провадження під головуванням судді Дегтярьової О.В. та призначено попереднє судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2018 року, для розгляду справи №826/4752/16 було визначено суддю Аверкову В.В.

Відповідно до частини дев'ятої статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року прийнято справу до провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у судове засідання на 14 березня 2018 року.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 11 квітня 2018 року для розгляду справи по суті, замінено в адміністративній справі №826/4752/16 відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України на належного відповідача, а саме: на Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, яке відкладено до 25 квітня 2018 року.

У судовому засіданні 25 квітня 2018 року представником позивача адміністративний позов підтримано в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначено, що кваліфікаційна експертиза за заявкою була проведена неналежним чином, зокрема, не було враховано пояснення позивача та додані матеріали, в оскаржуваному рішенні не міститься будь-яких пояснень чи відомостей, які б спростовували доводи позивача, зазначені у поясненнях.

Представник відповідача та третьої особи проти адміністративного позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кваліфікаційна експертиза за Заявкою була проведена неналежним чином, а саме: не було враховано пояснення позивача та додані матеріали за заявкою, позивачу не надано для ознайомлення та надання пояснень матеріали, на які посилається третя особа, а саме «ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пластиковые карточки. Англо-русский толковый словарь терминов международной практики безналичных расчетов на основе пластиковый карточек. Москва, АОЗТ «Рекон, 1997, - с.173». Також, позивач зазначає, що рішення відповідача про відмову в реєстрації знаку не міститься будь-яких пояснень чи відомостей, які б спростовували доводи позивача, зазначені в поясненнях від 10 серпня 2015 року та від 10 грудня 2015 року.

Заперечення мотивовані наступним: відповідачем дотримано процедуру проведення експертизи та винесення рішення про відмову в реєстрації знака позивача у повній відповідності до норм спеціального законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

03 липня 2014 року позивачем подано до Державного підприємства «Український інститут промислової власності», правонаступником якого є третя особа, заявку про реєстрацію знака для товарів та послуг в Україні.

Після подання заявки про реєстрацію знака для товарів та послуг в Україні 04 липня 2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» укладено договір про передачу прав на використання торговельних марок, за умовами якого позивачем за винагороду на термін дії цього договору виключної ліцензії (виключні права) на використання ТМ щодо усіх товарів і послуг, зазначених у заявках за класами МКТП з правом використання ТМ на території України.

Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» 24 листопада 2014 року позивачу надіслано висновок формальної експертизи заявки на знак для товарів та послуг вих. №41998, згідно якого за результатами формальної експертизи, проведеної згідно ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» та п.4.2 «Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг» встановлено, що заявка відповідає вимогам ст. 7 Закону, а також запропоновано позивачу для продовження діловодства за заявкою протягом місяця від дати одержання висновку узгодити інформацію, що зазначена у бібліографічних даних.

24 червня 2015 року третьою особою надіслано позивачу повідомлення вих. №15875 про можливу відмову у реєстрації знака відносно усього переліку товарів і/або послуг, оскільки заявлене позначення:

- для частини послуг 36 класу, які надаються за допомогою механізму онлайн платежів - «Плати пізніше» («pay later»), є описовим при використанні щодо зазначених послуг, вказує на їх призначення та певні властивості. «Плати пізніше» («pay later»), то есть трачу в течении месяца, а оплачиваю траты после зарплаты, понемногу начиная тратить все больше и погашая не полный долг, а лишь минимальный платеж;

- є оманливим для послуг 36 класу, які надаються без допомоги механізму онлайн платежів - «Плати пізніше» («pay later»). Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», р.ІІ, ст.6 п.2; https://paylater.com.ua/; https://minpraud.by/articles.php?id=161426; https://www.m3m.ru/news/2002/10/4/4471.html; https://expert.ru/2015/05/25/riskovannyie-kartyi/?ny. Запропоновано позивачу надати мотивовану відповідь з доводами на користь знака у випадку незгоди з наведеними підставами.

10 серпня 2015 року позивачем надано пояснення на повідомлення від 24 червня 2015 року вих. №15875, в якому позивачем надано роз'яснення на користь реєстрації заявки.

13 жовтня 2015 року Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» надіслано позивачу повідомлення вих. №33784 про можливу відмову у реєстрації знака відносно усього переліку товарів і/або послуг, оскільки заявлене позначення:

- для частини послуг 36 класу є описовим при використанні щодо зазначених послуг, вказує на їх призначення та певні властивості. «Плати пізніше» («pay later») - платежный инструмент с отсрочкой платежа: кредитный платежный инструмент. «Плати пізніше» («pay later»), то есть трачу в течении месяца, а оплачиваю траты после зарплаты, понемногу начиная тратить все больше и погашая не полный долг, а лишь минимальный платеж;

- є оманливим для інших послуг 36 класу. Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», р.ІІ, ст.6 п.2; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пластиковые карточки. Англо-русский толковый словарь терминов международной практики безналичных расчетов на основе пластиковых карточек. - Москва, АОЗТ Рекон, 1997. - с.173. https://paylater.com.ua/; https://minpraud.by/articles.php?id=161426; https://www.m3m.ru/news/2002/10/4/4471.html; https://expert.ru/2015/05/25/riskovannyie-kartyi/?ny. Запропоновано позивачу надати мотивовану відповідь з доводами на користь знака у випадку незгоди з наведеними підставами.

10 грудня 2015 року позивачем у відповідь на повідомлення вих. №33784 від 13 жовтня 2015 року надано пояснення стосовно знаку «ПлатиПізніше» та його складових.

18 січня 2016 року Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» Державної служби інтелектуальної власності складено висновок про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи, згідно якого за результатами кваліфікаційної експертизи, проведеної згідно ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», що заявлене клопотання не відповідає умовам надання правової охорони (п.1 ч.5 ст.6 Закону). На підставі:

- для частини послуг 36 класу, які надаються за допомогою механізму онлайн платежів - «Плати пізніше» («pay later»), воно є описовим при використанні щодо зазначених послуг, вказує на їх призначення та певні властивості. «Плати пізніше» («pay later») - платежный инструмент с отсрочкой платежа: кредитный платежный инструмент: оплата произведенных расходов осуществляется держателем такого платежного инструмента по получении соответствующего счета, то есть трачу в течении месяца, а оплачиваю траты после зарплаты, понемногу начиная тратить все больше и погашая не полный долг, а лишь минимальный платеж.

- є оманливим для інших послуг 36 класу, які надаються без допомоги механізму онлайн платежів - плати пізніше («pay later»). Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», р.ІІ, ст.6 п.2; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пластиковые карточки. Англо-русский толковый словарь терминов международной практики безналичных расчетов на основе пластиковых карточек. - Москва, АОЗТ Рекон, 1997. - с.173. https://paylater.com.ua/; https://minpraud.by/articles.php?id=161426; https://www.m3m.ru/news/2002/10/4/4471.html; https://expert.ru/2015/05/25/riskovannyie-kartyi/?ny.

Вказаний висновок затверджений Державною службою інтелектуальної власності України та набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака.

Вважаючи вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулює Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» №3689-ХІІ від 15 грудня 1993 року (далі - Закон №3689-ХІІ).

Положеннями ст. 10 Закону №3689-ХІІ визначено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику.

Під час проведення формальної експертизи: встановлюється дата подання заявки на підставі статті 8 цього Закону; заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам статті 7 цього Закону та правилам, встановленим на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам.

У разі невідповідності матеріалів заявки вимогам статті 8 цього Закону заявнику негайно надсилається про це повідомлення. Якщо невідповідність буде усунута протягом двох місяців від дати одержання заявником повідомлення, то датою подання заявки вважається дата одержання закладом експертизи виправлених матеріалів. В іншому разі заявка вважається неподаною, про що заявнику надсилається повідомлення.

Під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання.

Якщо є підстави вважати, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю або частково, то заклад експертизи надсилає заявнику про це обґрунтований попередній висновок з пропозицією надати мотивовану відповідь на користь реєстрації знака. Відповідь заявника надається у строк, встановлений пунктом 6 цієї статті для додаткових матеріалів, та береться до уваги під час підготовки висновку експертизи за заявкою.

Згідно п.4 Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затвердженого наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 року №116 (в редакції наказу Державного патентного відомства України від 20 серпня 1997 року №72) (далі - Правила №116) експертиза заявки на реєстрацію знака для товарів і послуг складається з таких етапів: встановлення дати подання заявки; експертиза заявки за формальними ознаками; експертиза заявки по суті позначення, що заявлено на реєстрацію як знак.

Відповідно до п. 4.3 Правил №116 задачею експертизи заявки по суті позначення, заявленого на реєстрацію як знак, відповідно до пункту 7 статті 10 Закону, є перевірка позначення на відповідність умовам надання правової охорони.

Експертиза заявки по суті складається з: перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони відповідно до пункту 1 статті 5 та пунктів 1, 2 статті 6 Закону; перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, зазначених у пунктах 3, 4 статті 6 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що дії щодо експертизи заявки m201409130 здійснював заклад експертизи - ДП «Український інститут інтелектуальної власності».

Кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику (ч. 3 ст. 10 Закону №3689-ХІІ).

Наявними матеріалами справи підтверджується, що заклад експертизи за заявкою m201409130 прийшов до висновку про відмову в реєстрації знака «Плати пізніше» (pay later), оскільки для частини послуг 36 класу, які надаються за допомогою механізму онлайн платежів - «Плати пізніше» («pay later»), воно є описовим при використанні щодо зазначених послуг, вказує на їх призначення та певні властивості, а також є оманливим для інших послуг 36 класу, які надаються без допомоги механізму онлайн платежів - плати пізніше («pay later»). Закон України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», р.ІІ, ст.6 п.2; ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пластиковые карточки. Англо-русский толковый словарь терминов международной практики безналичных расчетов на основе пластиковых карточек. - Москва, АОЗТ Рекон, 1997. - с.173. https://paylater.com.ua/; https://minpraud.by/articles.php?id=161426; https://www.m3m.ru/news/2002/10/4/4471.html; https://expert.ru/2015/05/25/riskovannyie-kartyi/?ny.

Статтею 1 Закону №3689-ХІІ передбачено, що Установа - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності.

При цьому, відповідно до ст. 2 Закону №3689-ХІІ Установа забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема, доручає закладам, що входять до державної системи правової охорони інтелектуальної власності, відповідно до їх спеціалізації виконувати окремі завдання, визначені цим Законом, Положенням про Установу, іншими нормативно-правовими актами у сфері правової охорони інтелектуальної власності; організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них.

Крім цього, згідно з п. 4 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, остання відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, лише організовує в установленому порядку експертизу об'єктів права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на об'єкти права інтелектуальної власності; визначає уповноважені заклади експертизи та доручає їм проведення експертизи заявок.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення щодо затвердження рішення щодо відповідності або невідповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони Державна служба інтелектуальної власності України станом на час виникнення спірних відносин виконувала процедурну функцію щодо затвердження позитивного або негативного висновку закладу експертизи.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не оскаржуються висновки закладу експертизи. Водночас, оцінка висновку закладу експертизи не входить до повноважень Державної служби інтелектуальної власності України.

Тобто, при прийнятті рішення від 18 січня 2016 року про відмову в реєстрації знака за заявкою №m201409130, враховуючи негативний висновок кваліфікаційної експертизи, складений закладом експертизи, Державна служба інтелектуальної власності України діяла на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Частиною 1 ст. 5 Закону №3689-ХІІ правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону №3689-ХІІ не можуть одержати правову охорону також позначення, які: звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання; складаються лише з позначень, що є загальновживаними як позначення товарів і послуг певного виду; складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг; є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу; складаються лише з позначень, що є загальновживаними символами і термінами; відображають лише форму, що обумовлена природним станом товару чи необхідністю отримання технічного результату, або яка надає товарові істотної цінності.

Згідно п.4.3.1.7. Правил до позначень, які вказують на вид, якість, кількість, властивості, склад, призначення, цінність товарів і/або послуг, а також на місце і час їх виготовлення чи збуту, належать прості найменування товарів; зазначення категорії якості товарів; зазначення властивостей товарів, в тому числі таких, що носять хвалебний характер; зазначення матеріалу або складу сировини; зазначення ваги, об'єму, ціни товарів, дати виробництва товарів; історичні дані щодо заснування виробництва, зображення нагород, що присуджені товарам; видові найменування підприємств, адреси виробників товарів або посередників.

Тобто, позначення є описовим, якщо воно виключно описує властивості, призначення чи результат певних послуг.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що значення «Плати пізніше» є описовим, оскільки прямо вказує на властивості та призначення послуги, для яких заявляється на реєстрацію.

Відповідно до п. 4.3.1.9. Правил до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Оманливі позначення - позначення або його елементи, які містять відомості, що однозначно, сприймаються споживачем як неправдиві, неправильні, або як такі, що не відповідають реальним фактам щодо властивостей або інших якісних характеристик товарів або характеру послуг, походження товарів або послуг, а також відомості, що спотворюють істину, або видаються як істинні. Якщо такі відомості у позначенні є очевидним і не потребують доказів або пояснень, позначення в цілому вважається оманливим.

Оманливість позначення є об'єктивною характеристикою і виникає внаслідок невідповідності смислового значення позначення властивостям послуги, тобто внаслідок наявності у послуги властивостей, які суперечать смисловому значенню позначення. При цьому відомості про наявність чи відсутність таких властивостей сприймаються споживачем як достовірні.

Можливість введення споживача в оману щодо особи, яка надає послугу, виникає в разі існування на ринку споріднених послуг, які марковані позначеннями, схожими настільки, що їх можна сплутати, або тотожними, права на які набуті раніше (промислові зразки, прізвища тощо). Така схожість може породжувати у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певним виробником, які не відповідають дійсності.

Згідно з рекомендаціями Всесвітньої організації інтелектуальної власності, під час перевірки схожості товарних знаків слід порівнювати їх загалом і більше значення надавати загальним елементам, які можуть ввести в оману, без виокремлення відмінностей, не помічених середнім споживачем. Якщо споживач може змішати товари, дистинктивна функція торговельного знака не працює, і споживач може не купити товар, який він хоче.

Таким чином, судом встановлено, що заявлений позивачем знак «Плати пізніше» має чітко визначений зміст та однозначне значення щодо послуг 36 класу, які заявлені позивачем та надаються за допомогою або без допомоги механізму онлайн платежів, а відтак позначення є оманливим для інших послуг 36 класу, які не відповідають змісту терміну «Плати пізніше», оскільки буде породжувати у свідомості споживача асоціації, які не пов'язані з певними послугами та призначеннями, притаманними їм.

Таким чином, позначення за заявкою m201409130 не може виконувати основну функцію знака для товарів і послуг - слугувати засобом вирізнення товарів одних осіб від товарів інших.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що з огляду на невідповідність заявленого позивачем знака умовам надання правової охорони Рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака від 18 січня 2016 року за заявкою m201409130 узгоджується з нормами Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", а тому є правомірним.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання протиправним та скасування Рішення Державної служби інтелектуальної власності України про відмову в реєстрації знака від 18 січня 2016 року за заявкою m201409130, вимога щодо зобов'язання відповідача видати рішення про реєстрацію та здійснення реєстрації товарного знаку для товарів і послуг за заявкою m201409130 також задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від означеної позовної вимоги.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.В. Аверкова

Судді М.А. Бояринцева

Н.М. Шевченко