Справа № 308/8038/18
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8038/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання Секереш О.В.,
представника позивача Балога О.Ю.,
відповідача ОСОБА_1 ,
перекладача Хассан Ахмад,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення іноземця з України,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України звернулася в суд з позовною заявою до громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення іноземця з України.
Позов мотивує тим, що відповідач 23.06.2018 року був виявлений та затриманий в районі прикордонних знаків 329-330, ділянки відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Чопського прикордонного загону, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. В подальшому відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Зі слів відповідача на територію України він потрапив в офіційному порядку через пункт пропуску «Бориспіль» 21.01.2018 року рейсом Делі-Алма-Ати-Київ. На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було прийнято рішення про примусове повернення за межі території України, однак таке рішення відповідач виконати не в змозі, оскільки на момент подачі адміністративного позову про примусове видворення в нього відсутні документи, що надають право на перетин державного кордону.
Позивач зазначає, що враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців, що виразилося у спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку; відповідач потрапив на територію України законним шляхом, однак перевищив термін перебування на території України, встановленим порядком термін перебування на території України не продовжив, у зв`язку з чим на території України знаходиться незаконно; втратив будь-які законні підстави перебувати на території України.
Приймаючи до уваги викладене, дотримуючись ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом, керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», позивач просить суд на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусово видворити за межі України громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні пояснив, що потрапив до України у січні 2018 року на підставі візи, строк дії якої становив п`ятнадцять днів.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач громадянин Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.06.2018 року був виявлений та затриманий в районі прикордонних знаків 329-330, ділянки відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Чопського прикордонного загону, при спробі незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку. Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. У подальшому відповідач був затриманий відповідно до вимог ст. 263 КУпАП.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, зокрема: копією протоколу про адміністративне затримання відповідача від 23.06.2018 року, копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 23.06.2018 року, копією протоколу уточнення анкетних даних затриманого від 26.06.2018 року.
Рішенням начальника відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу від 26.06.2018 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженим начальником Чопського прикордонного загону 26.06.2018 року, вирішено примусово повернути за межі України громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи вказане рішення позивач виходив з того, що враховуючи, те, що громадянин Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження немає, наявністю наміру будь-яким шляхом потрапити до країн Західної Європи, є всі підстави вважати, що громадянин Індії ОСОБА_1 всілякими можливостями буде ухилятися від виїзду за межі території України, із його слів на батьківщину він повертатись не має бажання, тому з метою реалізації державної політики у сфері міграції було прийнято рішення про розміщення даного іноземця у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з одночасною подачею позову про примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Пунктом 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Судом встановлено, що відповідач громадянин Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстав для законного перебування на території України, передбачених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», не має.
При цьому, відповідач документів, що дають йому право офіційно перебувати в Україні та виїхати з України немає, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, коштів на повернення немає, проте має намір потрапити до країн Західної Європи нелегальним шляхом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача в країну походження, також ним наведено обґрунтовані підстави для висновку, що відповідач не буде виконувати рішення про примусове повернення з території України.
Таким чином, оскільки у відповідача відсутня можливість самостійного повернення до країни походження, суд приходить до висновку про наявність підстав для його примусового видворення з території України.
Крім того, суд враховує, що в матеріалах справи немає доказів того, що відповідач звертався в Україні до відповідного органу виконавчої влади із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а фактичні обставини справи зумовлюють висновок про відсутність підстав для застосування ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо неможливості примусового видворення іноземця.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому заявлений позов підлягає до задоволення та відповідача слід примусово видворити за межі території України.
Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Примусово видворити за межі території України громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуюча О.М. Світлик