Справа № 808/1546/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року о 16 год. 43 хв.Справа № 808/1546/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

за участю секретаря судового засідання Мхитарян К.М.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-технічне обєднання «Охорона»

до Головного управління ДФС у місті Києві

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-технічне обєднання «Охорона» (далі позивач, ТОВ «СВТО «Охорона») до Головного управління ДФС у місті Києві (далі відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у місті Києві №6283 від 12 липня 2017 року.

Ухвалою суду від 02.05.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.05.2018 підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 12.06.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02.07.2018 відкладено судове засідання на 18.07.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем неправомірно прийнято наказ про призначення документальної позапланової перевірки позивача, оскільки такий наказ прийнятий, на підставі пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, а саме на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2017 у справі №757/35235/17-к в межах кримінального провадження №0000079 від 14.04.2017. Разом з тим, позивач зазначає, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва прийнята з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), оскільки слідчий суддя має вирішувати питання, які віднесені до його повноважень процесуальним законом і саме в спосіб, передбачений процесуальними нормами, проте, вказаних вимог слідчим суддею дотримано не було. Зазначає, що КПК України не передбачає права слідчого, прокурора на звернення до слідчого судді з клопотання про призначення (проведення) податкової перевірки, а в КПК України відсутня процедура розгляду такого виду клопотань. Отже, на думку позивача, слідчий суддя розглянувши клопотання прокурора про призначення позапланової документальної перевірки по суті діяв не у спосіб передбачений процесуальним законом. Також, позивач послався на те, що за загальним правилом максимальний період проведення податкової перевірки складає 1095 календарних днів, разом з тим, в оскаржуваному наказі відповідачем прийнято рішення про проведення перевірки за період з 16.11.1995 по 21.06.2017.

В судове засідання представник позивача не зявився, просив розглядати справу в порядку письмового провадження, а також просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що до контролюючого органу надійшла ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, в якій ГУ ДФС у м. Києві доручено проведення позапланової перевірки ТОВ «СВТО «Охорона», а також визначено період який необхідно охопити під час проведення перевірки. Вказує, що ухвала слідчого судді набрала законної сили та відповідно до приписів КПК України не підлягає оскарженню, у звязку з чим у відповідача були відсутні правові підстави не виконати вимоги судового рішення. Вважає, що під час видання оскаржуваного наказу відповідач діяв обґрунтовано та у відповідності до приписів чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових поясненнях та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 12 липня 2017 року начальником ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до вимог пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, видано наказ №6283 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СВТО «Охорона», яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «СВТО «Охорона» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 16.11.1995 по 21.06.2017, тривалістю 5 робочих днів з 12.07.2017 по 18.07.2017 (а.с.10).

Позивач, не погодившись з прийнятим наказом, звернувся з позовом до суду.

Відповідно до 20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду від 21.06.2017 у справі №757/35235/17-к задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_2 про проведення позапланової перевірки, призначено позапланову документальну перевірку дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «СВТО «Охорона» () за весь період діяльності по дату постановлення ухвали слідчим суддею на предмет своєчасності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, проведення перевірки доручити співробітникам ГУ ДФС у м. Києві у строки встановлені Податковим кодексом України, акт перевірки з матеріалами перевірки доручено направити до СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.

Частиною 3 статті 309 КПК України визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Отже, перелік ухвал слідчого судді, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначений ч.1 ст.309 КПК України, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач отримавши ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2017 у справі №757/35235/17-к, якою призначено позапланову перевірку ТОВ «СВТО «Охорона», зобовязаний був виконати вимоги судового рішення, яке є обовязковим для виконання на всій території України.

При цьому, суд звертає увагу і на ту обставини, що відповідач, як контролюючий орган, не наділений повноваженнями надавати оцінку правомірності прийняття судом судового рішення.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що відповідно до п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків, або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті наказу №6283 від 12.07.2017 р. діяв у відповідності до положень Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для скасування вищевказаного наказу.

Стосовно посилання позивача на те, що відповідачем протиправно прийнято рішення про проведення перевірки за період з 16.11.1995 по 21.06.2017, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що дійсно відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Разом з тим, в даному випадку податкова перевірка призначалась не за ініціативою контролюючого органу, а за рішенням суду, в якому і було визначено строки проведення податкової перевірки, у звязку з чим відповідачем правомірно призначено перевірку відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що 26.10.2017 Головним управлінням ДФС у м. Києві було складено Акт перевірки №169/26-15-14-07-01/23737000 за результатами проведено документальної позапланової перевірки ТОВ «СВТО «Охорона» (а.с.57-116).

Суд зазначає, що документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Так, встановлено та не заперечується самим позивачем, що ТОВ «СВТО «Охорона» допустило посадових осіб ГУ ДФС у м. Києві до проведення перевірки на підставі наказу від 12.07.2017 №6283.

Між тим, платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

При цьому позивач не позбавлений права оскаржити вказане податкове повідомлення-рішення з підстав його невідповідності закону чи компетенції контролюючого органу.

Вищевказана позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постанові від 13.03.2018 у справі №804/1113/16.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-технічне обєднання «Охорона».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробничо-технічне обєднання «Охорона» (69059, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Магара, буд.4-А) до Головного управління ДФС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено та підписано 19.07.2018.

Суддя М.С. Лазаренко