Справа № 639/6773/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року

м. Київ

справа № 639/6773/16-а

адміністративне провадження № К/9901/43971/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Бучик А. Ю., Гриціва М. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 639/6773/16-а

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року (у складі колегії суддів: Бартош Н. С., Присяжнюк О. В., Курило Л. В.), встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова, в якому просила:

- визнати протиправними рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова № 32 від 19 серпня 2016 року про відмову в проведенні позивачеві перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ на підставі довідки про заробітну плату, виданої Національною Академією Прокуратури України від 22 липня 2016 року № 18/226 - вих.16;

- скасувати рішення Управління пенсійного Фонду України у Жовтневому районі м. Харкова № 32 від 19 серпня 2016 щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії, призначеної позивачу за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-111, що діяла станом на вересень 2005 року, з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади директора Інституту підвищення кваліфікації прокурорсько-слідчих працівників Академії Прокуратури України згідно довідки про заробітну плату, виданої Національною Академією Прокуратури України від 22 липня 2016 року № 18/226 - вих.16, починаючи з 01 січня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснити виплати зазначених коштів, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09 грудня 2015, підвищення посадових окладів працівників органів прокуратури здійснюється з 01 грудня 2015 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що відповідач незаконно та безпідставно відмовився перераховувати пенсії на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року за № 213.

3. Постановою Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю:

- визнано неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії, призначеної ОСОБА_2 за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-111), з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури згідно довідки Національної академії прокуратури України від 22 липня 2016 року № 18/226-16 про заробітну плату, починаючи з 01 вересня 2016 року, без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати;

- стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп.

4. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Харкова задоволено. Постанову Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій, позивач у березні 2017 року звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просила скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року та залишити в силі постанову Жовтневого районного суду міста Харкова від 20 грудня 2016 року.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України 11 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 22 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року у справі № 639/6773/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року справу прийнято до провадження, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження на 18 липня 2018 року.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова та отримує пенсію за вислугу років з 2005 року, призначену згідно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від заробітку.

11. У зв'язку з підвищенням окладів працівникам прокуратури, 17 серпня 2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Харкова із заявою про перерахунок раніше призначеної їй пенсії на підставі виданої Національною академією прокуратури України довідки № 18/226-16 від 22 липня 2016 року про заробітну плату позивача.

12. Рішенням комісії з розгляду спірних питань при визначенні (перерахунку) пенсії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 19 серпня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» виходячи з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

13. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено право позивача на пенсійне забезпечення; приймаючи оскаржуване рішення, відповідач застосував норми права, які не поширюються на спірні правовідносини, оскільки призначення пенсії позивачу відбулося до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, і зміни, внесені цим Законом до Закону України «Про прокуратуру» стосуються питання призначення пенсії, а не її перерахунку.

15. Суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність. Згідно ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

17. Скаржник зазначає, що відповідач має застосовувати норми, що визначають розмір пенсії у відсотках, які діяли на момент призначення пенсії. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку з прийняттям Закону № 3668-VI не зазнали, а тому відповідач при перерахунку пенсії повинен керуватися зазначеними нормами і призначити позивачу у розмірі не більше 90% від суми місячного (чинного) заробітку посади директора Інституту підвищення кваліфікації прокурорсько-слідчих працівників Академії Прокуратури України.

18. Відповідачем застосовані нові положення до правовідносин, що виникли до набрання Закону № 213-VII чинності, що суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

19. Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод людини і громадянина.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

21. Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, призначеної йому згідно Закону № 1789-ХІІ.

22. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

23. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

24. Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 13 цієї статті).

25. Частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15 липня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

26. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

27. Відтак, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

28. На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

29. 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

30. Отже, на час прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

31. Постанова Кабінету Міністрів України № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її п. 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

32. Враховуючи наведене, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

33. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 711/6019/16-а та від 02 березня 2018 року у справах № 264/1617/17, № 761/21804/17, від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17) та від 11 квітня 2018 року у справі № 766/13021/16-а (К/9901/22165/18).

34. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

35. Відтак, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

36. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, оскільки положення цієї статті втратили чинність.

37. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

38. Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

39. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

40. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

41. Оскільки Суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2017 року у справі № 639/6773/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя А. Ю. Бучик

Суддя М. І. Гриців