Справа № 425/1252/18
Суддя: Романовський Є. О.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 Провадження №2-а/425/66/18

Справа №425/1252/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі:

головуючого судді - Романовського Є.О.,

за участю секретаря - Чикунової (Вада) Ю.С.,

за участю учасників справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рубіжному Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування рішень субєктів владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2018 року відповідачами відносно нього винесено постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 518935 та серії ВР № 096004 та накладено адміністративні стягнення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., та ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., внаслідок того, що він 26.04.2018 року, керував транспортним засобом

«RENALT MASTER», н/з НОМЕР_1, на автошляху Р 66, без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п. 9.8 ПДР України, а також не мав при собі та не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Позивач не погоджується з даним правопорушеннями та зазначає, що дійсно 26.04.2018 року приблизно о 17-00 год. на вказаному автомобілі, відїхавши недалеко від дому, зясував, що забув посвідчення водія, страховий полюс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, у звязку з чим вирішив повернутися назад, однак був зупинений працівниками поліції по пров. Кінцевий в м. Рубіжне Луганської області через не ввімкнене ближнє світло фар в денну пору доби поза межами населеного пункту. На вимогу працівника поліції надати документи для перевірки, пояснив останньому, що вони залишилися вдома в іншому автомобілі та запропонував проїхати разом з ним, останній погодився. Прибувши на місце, він надав працівникам поліції посвідчення водія, страховий полюс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та попрохав застосувати відносно нього попередження, однак працівники поліції склали зазначені вище постанови, які, на його думку, не відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, допущені істотні порушення його процесуальних прав, а також відповідачами не надано жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а стягнення за санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП взагалі до нього не може застосовуватися, оскільки зазначені дії повинні кваліфікуватися за ст. 125 КУпАП.

На підставі вище викладеного, просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2018 року серія АР № 518935 та серія ВР № 096004., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, а також доповнив, що 26.04.2018 року керував транспортним засобом «RENALT MASTER»,

н/з НОМЕР_1, на автошляху Р 66 в м. Рубіжне Луганської області з увімкненими габаритами.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, надіслав суду відзив на позовну заяву, згідно якого 26.04.2018 року ним, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом на автомобільній дорозі Р66 поблизу м. Рубіжного Луганської області, приблизно о 17-00 годин було помічено автомобіль марки «RENALT MASTER», н/з

АХ 5307 КХ, який рухався з порушенням вимог п.9.8 ПДР України, після зупинки водію вказаного авто було подано вимогу надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України (посвідчення водія, страховий полюс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), однак останній пояснив, що забув вказані документи вдома. Вказане правопорушення зафіксовано на відеозаписі з відеореєстратора нагрудної камери відповідача. У подальшому, відповідачем, згідно ст. 222 та ст. 276 КУпАП, було розглянуто порушення вимог п. 2.1 ПДР на місці вчинення правопорушення та винесено постанову від 26.04.2018 року серія АР № 518935, яка була складена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні, а тому відповідач просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 26.04.2018 року ним та його напарником ОСОБА_3, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом на автомобільній дорозі Р66 поблизу м. Рубіжного Луганської області, приблизно о 17-00 годин ними було помічено автомобіль НОМЕР_2, який рухався з порушенням вимог п.9.8 ПДР України, після зупинки водію вказаного авто було подано вимогу надати для перевірки документи, а саме: посвідчення водія, страховий полюс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак останній пояснив, що забув вказані документи вдома та запропонував проїхати разом з ним, після прибуття на місце позивач предявив необхідні документи (посвідчення водія, страховий полюс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу). У подальшому, відповідачем, згідно ст. 222 та ст. 276 КУпАП, було розглянуто порушення вимог п. 9.8 ПДР та винесено постанову від 26.04.2018 року серія ВР № 096004, яка була складена у відповідності до вимог чинного законодавства .

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обовязків, зобовязаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорту та актом про встановлення фактичного місця проживання від

11.05.2018 року (а.с. 9, 14-15).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, має водійське посвідчення серія АВЛ № 899900 від 23.06.1988 року (а.с.12).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.09.2009 року, автомобіль НОМЕР_2, вантажопасажирський, належить ОСОБА_4 (а.с.16).

З постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2018 року серія ВР № 096004 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 122 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. у зв'язку з тим, що він 26.04.2018 року о 17 год. 00 хв. на автошляху Р 66, керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив

п. 9.8 ПДР України (а.с. 10).

Постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2018 року серія АР № 518935, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. у зв'язку з тим, що він 26.04.2018 року о 17 год. 00 хв. в м. Рубіжне на автошляху Р66 пров. Кінцевий, 1, керуючи автомобілем не мав при собі та не предявив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 ПДР України (а.с. 11).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила дорожнього руху), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 .

Пунктом 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищенаведених норм випливає, що водій повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, відсутність у водія одного з таких документів чи не пред'явлення на вимогу поліцейського одного з наведених документів тягне за собою накладення штрафу, у відповідності до ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху передбачено, що під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: а) у колоні; б) на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; в) на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; г) на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; ґ) на транспортному засобі, що буксирує; д) у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах можна ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до

ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового засідання, в порядку ст. 220 КАС України, досліджено та здійснено демонстрацію відеозапису з персонального мобільного відеореєстратора інспектора патрульного поліції, з якого вбачається, що позивач дійсно рухався на автомобілі з не ввімкненим ближнім світлом фар в денну пору доби поза межами населеного пункту та після зупинки його відповідачами на їх вимогу не предявив для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України (посвідчення водія, страховий полюс та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу). Зазначений відеозапис на оптичному диску долучений до матеріалів справи (а.с. 46).

Таким чином, на відеозапису чітко зафіксований сам факт порушення позивачем

п. 2.4 та п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, який він заперечував у своєму позові, крім того, позивачем додано до позову копії оскаржуваних постанов, в яких розбірливо внесені всі необхідні дані про вчинені правопорушення, а тому суд вважає, що позивач не довів незаконність дій щодо складання постанов про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 26.04.2018 року серія АР № 518935 та ВР № 096004, складені відповідачами відносно нього, а наявні в справі докази вказують на вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1

ст. 126 КУпАП , та правомірність дій відповідачів зі складання зазначених постанов.

У судовому засіданні з'ясовано, що позивач рух автомобіля здійснювався саме у світлу пору доби; відповідач та позивач не заперечують той факт, що останній рухався з не увімкненим ближнім світлом фар, а у нього були увімкненні габаритні вогні. Крім цього, на думку позивача, згідно з підпунктом «г» пункту 9.1 ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Аналіз положень Правил дорожнього руху свідчить про те, що денні ходові вогні - це зовнішні світлові прилади. Вони є попереджувальним сигналом. Правила користування зовнішніми світловими приладами передбачено розділом 19 Правил дорожнього руху. Правила користування попереджувальними сигналами містяться у розділі 9 Правил дорожнього руху. Згідно з п. 9.1 (г) Правил дорожнього руху, попереджувальними сигналами є також увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби.

Відповідно до п. 9.8 Правил дорожнього руху, під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 01 жовтня по 01 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами, повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Таким чином п. 9.8 Правил дорожнього руху врегульовано порядок користування попереджувальними сигналами у визначений період, у світлу пору доби, під час руху транспортних засобів за межами населених пунктів.

Додатково суд зазначає, що не слід плутати денні ходові вогні з габаритними вогнями, які мають набагато меншу яскравість і призначені для позначення габаритів автомобіля в темний час доби та в умовах недостатньої видимості.

Судом встановлена правомірність дій працівників патрульної поліції в частині винесення постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з його формальних міркувань, та розцінюються судом, як бажання уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи зібрані по справі докази, відсутність доказів, які спростовують факт порушення п. 2.4 та п. 9.8 Правил дорожнього руху позивачем, суд вважає рішення відповідачів про винесення постанов відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в його діях порушень п. 2.4 п. 9.8 Правил дорожнього руху, та правомірності притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП України.

Відтак, за встановлених при розгляді цієї справи обставин, суд дійшов висновку, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений

ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, та відповідачами правомірно притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування постанов про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 26.04.2018 року серії АР № 518935 та ВР № 096004, складених відносно ОСОБА_1, оскільки останній вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, на нього правомірно накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу, відповідно до вимог чинного законодавства, уповноваженими на те службовими особами, в межах санкції статей, які передбачають відповідальність за такі дії, а тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 5-11, 72-77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування рішень субєктів владних повноважень залишити без задоволення.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 26 квітня 2018 року серії АР № 518935 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок залишити без змін.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 26 квітня 2018 року серії ВР № 096004 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Романовський