Справа № 296/5250/17
Суддя: Сингаївський О. П.
Дата ухвалення: 2018-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/5250/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Винниця в особі інспектора роти № 3 УПП у м. Вінниця ДПП Онуфрійчука Михайла Михайловича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із вказаним адміністративним позовом до Корольовського районного суду м. Житомира, в якому просить визнати протиправними дії інспектора роти № 3 УПП у м. Вінниця ДПП Онуфрійчука Михайла Михайловича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 432672 від 8 червня 2017 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Адміністративний позов позивач обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є неправомірною, оскільки винесена при відсутності будь-яких доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні, містить у собі посилання на обставини, що в дійсності не мали місце. Зокрема вказав, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим, нібито, створив перешкоду для пішоходів, які перебували на нерегульованому пішохідному переході. Заперечив факт порушення правил дорожнього руху, наголошує на тому, що жодних перешкод для пішоходів, які переходили нерегульований пішохідний перехід, не створював. Крім того, при складанні постанови поліцейським було допущено ряд процесуальних порушень, поліцейський не складав протокол про адміністративне правопорушення, а одразу ж склав постанову про накладення адміністративного стягнення, справу було розглянуто на місці, не були вирішені клопотання. Були порушені права його на захист, клопотання про відкладення розгляду справи на інший час та залучення захисника відхилене, у зв'язку із чим він не зміг дати обґрунтовані пояснення та скористуватися правовою допомогою. Крім того, будь-які письмові пояснення пішоходів про обставини скоєння щодо них вказаного правопорушення саме позивачем відсутні. Позивач вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги викладені у адміністративному позові підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на адміністративний позов до суду не надіслав і заяви про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 8 червня 2017 року постановою по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 432672 інспектором роти № 3 БУПП у м. Вінниця ДПП Онуфрійчуком М.М. було притягнуто позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що він 8 червня 2017 року о 22.48 год., керуючи автомобілем SsangYong Korando у м. Вінниця по вул. Київській біля будинку № 77, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, створив перешкоду для пішоходів, тобто не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, чим порушив п.18.1 України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 255 грн.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у тому, що водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, які перебували на нерегульованому пішохідному переході.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України.

Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху України визначено, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В судове засідання представником відповідача не надано оптичний диск.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 08.06.2017, складеної відносно ОСОБА_1, водій транспортного засобу не пропустив пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, що є порушенням п.18.1 ПДР України. В той час, як відповідно до вказаного пункту Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. З наведеного вбачається, що порушення вказаного пункту правил передбачає наявність створення перешкоди чи небезпеки саме пішоходам, які вже перебувають на нерегульованому переході, а не які наближаються до нього. Отже, з оскаржуваної постанови не зрозуміло, яким саме пішоходам ОСОБА_1 створив перешкоду, тим що наближалися до пішохідного переходу, чи тим, що перебували на пішохідному переході. Крім того, жодних пояснень або анкетних даних конкретних пішоходів, щодо яких позивач скоїв адміністративне правопорушення, тобто створив перешкоду чи небезпеку, інспектором УПП не надано.

Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, а дії інспектора роти № 3 БУПП у м. Вінниця ДПП Онуфрійчука Михайла Михайловича неправомірними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Поряд з цим, стосовно вимог позивача про закриття провадження у справі, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до ст.284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.2, 5, 6, 19, 20, 72, 77, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора роти № 3 УПП у м. Вінниця ДПП Онуфрійчука Михайла Михайловича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - протиправними.

Постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 432672 від 8 червня 2017 року - скасувати.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський