Справа № 760/8632/18
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 760/8632/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бужак Н.П., Шелест С.Б., секретаря Антоненко К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 3 батальйону № 1 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Даценка Ігоря Кириловича та Департаменту патрульної поліції на Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти № 3 батальйону № 1 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Даценка Ігоря Кириловича, за участю Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Департаменту патрульної поліції, про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем та Третьою особою подано апеляційну скаргу, в якій вони просять судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, Рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове Рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю з наступних підстав.

Як зазначено в оскарженій Позивачем Постанові Відповідача, 22.03.2018 року Позивач на транспортному засобі Hyundai Н-1 з номерним знаком НОМЕР_1, в порушення пп. 5.39 п. 5 Розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (надалі - Правила), здійснив стоянку у м. Києві по бульвару Лесі Українки біля буд. 28 в зоні дії дорожнього інформаційно-вказівного знаку «Зона стоянки» з табличкою 7.17 до нього «інвалід», без необхідних для цього документів.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, зокрема учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Дорожній інформаційно-вказівний знак 5.38 «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Дорожнім інформаційно-вказівним знаком 5.39 «Зона стоянки» визначено зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Табличкою до дорожніх знаків 7.17 «Інваліди» визначено, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих Правил.

Відповідно до частини шостої ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-ХІІ, власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Згідно з п. 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342, у разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини п'ятої ст. 122 Кодекс України про адміністративні правопорушення, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскарженої Позивачем Постанови Відповідача, Позивач в порушення пп. 5.39 п. 5 Розділу 33 Правил здійснив стоянку у м. Києві по бульвару Лесі Українки біля буд. 28 в зоні дії дорожнього інформаційно-вказівного знаку «Зона стоянки» з табличкою 7.17 до нього «інвалід», проте, будь-яких доказів зазначеного (здійснення фото і відеофіксації тощо) Відповідачем не надано.

А згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Крім того, як зазначено в позовній заяві, Позивачем було здійснено не стоянку автомобіля, а його паркування.

Згідно п. 1.10. Правил, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п. 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342, паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Згідно з п. 1.1. Розділу 34 Правил, горизонтальна розмітка має таке значення, як вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині.

В місці, де було розміщено автомобіль Позивача, нанесено горизонтальну вузьку суцільну лінію синього кольору, що підтверджується і здійсненою Позивачем відповідними технічними засобами фотофіксацією, у зв'язку з чим ним здійснено не стоянку транспортного засобу, а його паркування, у зв'язку з чим Відповідачем притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке ним не здійснювалось.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з частиною першою ст. 271 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Відповідно до частини третьої ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273 - 277, 282 - 286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 310, 315, 316, 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 1 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Даценка Ігоря Кириловича та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскаржена бути не може.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бужак Н.П.

Шелест С.Б.