Справа № 820/4676/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 р. № 820/4676/18 Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.М., розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61080. АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради, (61001, м. Харків, просп. Гагаріна. 7) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1, з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради, в якому, з урахуванням зави про виправлення описки у прохальній частині позову, просить суд:

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради щодо відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім'ї на його дружину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2). згідно заяви від 07.06.2018 року.

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради призначити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, що встановлений чинним законодавством України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім'ї на дружину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), згідно заяви від 07.06.2018 року.

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради подати до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської облдержадміністрації необхідні документи для нарахування та здійснення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім'ї на дружину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), згідно заяви від 07.06.2018 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово- комунальних послугу розмірі, що встановлений чинним законодавством України.

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення відповідно до статті 382 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він та його дружина перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради.

Позивач як уповноважений представник сім'ї звернувся із заявою до Відповідача для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - адресна допомога) на свою дружину, вказавши в заяві про зміну обставин, що впливають на призначення грошової допомоги, а саме: у зв'язку з народженням доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина Позивача знову набула права на призначення адресної допомоги як особа, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На звернення Позивача Відповідач надав відповідь № с-204 від 11.06.2018 про те, що виплата грошової допомоги дружині Позивача законодавством не передбачена.

Оскільки після досягнення трирічного віку старшої доньки - 25.04.2016 року, дружина Позивача як працездатна особа не працевлаштувалась, то виплату їй адресної допомоги було припинено, починаючи з 01.05.2016 на підставі пункту 7 Порядку 505.

Відмовляючи у призначенні допомоги, відповідач виходив з тлумачення абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 таким чином, що особа, якій виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7, назавжди втрачає право на майбутнє отримання такої допомоги

Позивач не погоджується з відповіддю відповідача щодо відмови у призначенні йому як уповноваженому представнику сім'ї адресної допомоги на його дружину, вважає бездіяльність відповідача незаконною, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2018 року відкрито спрощене провадження по справі. Копія ухвали разом із позовною заявою надсилалась на юридичну адресу відповідача, проте останній відзиву на позов не направив, отже правом, наданим чинним законодавством щодо висловлювання своєї позиції по суті позовних вимог - не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи положення ч.11 ст.126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_2 та малолітня донька ОСОБА_4 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, змушені були залишити своє постійне місце проживання місто Луганськ та переміститись до міста Харкова.

Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 17.11.2016 за № та № відповідно позивач та його дружина перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради та зареєстровані за спільною адресою: Мереф'янське шосе,14, кв.8 м. Харків, 61080.

07.06.2018 позивач, як уповноважений представник сім'ї, звернувся із заявою до відповідача для призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - адресна допомога) на свою дружину, вказавши в заяві про зміну обставин, що впливають на призначення грошової допомоги, а саме: у зв'язку із народженням доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина позивача знову набула права на призначення адресної допомоги як особа, що здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Проте, як встановлено з відповіді № с-204 від 11.06.2018, в призначенні допомоги відмовлено на підставі того, що виплата грошової допомоги дружині позивача законодавством не передбачена.

Судом встановлено, що відмовляючи позивачу у призначенні допомоги, Управління посилалось на пункт 7 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2015 №505, яким передбачено, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку, громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько- консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю І групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягай 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків,_ а на наступний період - припиняється.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячної допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 46 Конституції України, громадянам гарантовано право на соціальний захист.

При цьому, з огляду на положення пункту 2 частини 1 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України є одним з органів державної влади, який вживає заходів щодо забезпечення прав людини і громадянина.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначає "Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (надалі за текстом - Порядок №505).

Згідно пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно пункту 6 Порядку від 01.10.2014р. №505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Дійсно, пунктом 7 цього Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Відповідно до пункту 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

Судом встановлено, що з 01.05.2016р. дружині позивача припинено виплату щомісячної адресної допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505.

Пунктом 3 Порядку №505 зазначено, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Оскільки після досягнення трирічного віку старшої доньки - 25.04.2016 року, дружина Позивача як працездатна особа не працевлаштувалась, то виплату їй адресної допомоги було припинено, починаючи з 01.05.2016 на підставі пункту 7 Порядку 505.

Відмовляючи у призначенні допомоги, відповідач виходив з тлумачення абзацу 10 пункту 3 Порядку № 505 таким чином, що особа, якій виплату грошової допомоги припинено відповідно до пункту 7, назавжди втрачає право на майбутнє отримання такої допомоги.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-УІІ (далі - Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з п. 2 Порядку №505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за "її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з пунктом 3 Порядку №505 грошова допомога внутрішньо перемішеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги віл інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї).

За приписами п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі:

подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги;

надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють;

зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Таким чином, грошова допомога не призначається тільки тим особам працездатного віку, які продовжують перебувати у статусі працевлаштованої (безробітної) особи, окрім перелічених винятків, на які зазначена застереження не розповсюджується, в тому числі на громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

На підставі аналізу пунктів 2-7,12 Порядку №505 суд приходить до висновку, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа змінила свій статус (в даному випадку з непрацевлаштованої особи на особу, яка доглядає за дітьми до досягнення ними трирічного віку), її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Також, Порядком № 505 не встановлено жодного обмеження особи щодо права на отримання адресної допомоги після зміни свого соціального статусу.

Крім того, пунктом 6 Порядку №505 визначені виключні підстави, коли грошова допомога не призначається, серед яких відсутня така підстава, як звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Оскільки після досягнення трирічного віку старшої доньки позивача - 25.04.2016 року, дружина позивача як працездатна особа не працевлаштувалась, то виплату їй адресної допомоги було припинено, починаючи з 01.05.2016 на підставі пункту 7 Порядку 505.

Між тим, як встановлено за матеріалами справи, 11.05.2018 року у подружжя народилась донька ОСОБА_5, тобто дружина позивача набула статус особи, яка доглядає за дітьми до досягнення ними трирічного віку), її статус не суперечить пунктам 2-7,12 Порядку №505, то вона знову набула право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Таким чином, спірна відмова владного суб'єкта не може бути визнана судом обґрунтованою.

Водночас з цим, оскільки суд відповідно до ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України не може підміняти владного суб'єкта у реалізації управлінської функції, а матеріали справи не містять доказів про проведення владним суб'єктом повної, вичерпної та остаточної оцінки всіх обставин об'єктивної дійсності та всіх підстав для призначення спірної виплати, то суд не знаходить підстав для обтяження владного суб'єкта імперативним та безумовним обов'язком призначити спірну виплату.

Вказане жодним чином не погіршує правового становища громадянина, позаяк відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, надана судом юридична оцінка обставинам відсутності перешкод для призначення спірної виплати є обов'язковою для відповідача як владного суб'єкта.

З метою належного захисту прав громадянина, суд на підставі ч.2 ст.9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та ухвалити рішення про визнання протиправним та скасування рішення владного суб'єкта про відмову у призначенні спірної виплати.

При цьому вимога позивача про визнання протиправними дій владного субєкта щодо припинення виплати допомоги окремо не підлягає задоволенню, адже ці дії входять до процедури вирішення питання по суті заяви і у даному конкретному випадку остаточно втілюються у змісті спірного рішення, яке, за висновком суду, підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд також зазначає, що відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачеві щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі за його заявою від 07.06.2018 року.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб'єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України.

Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов'язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об'єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийняте рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Натомість факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справи соціального забезпечення знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом, що є визначеною процесуальним законом обставиною для часткового задоволення заявлених вимог.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 263, 293, 295, 296 371 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (61080. АДРЕСА_1) до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради, (61001, м. Харків, просп. Гагаріна. 7) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім'ї на його дружину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2). згідно заяви від 07.06.2018 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради призначити щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі, що встановлений чинним законодавством України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім'ї на дружину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), згідно заяви від 07.06.2018 року.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ'янського району Харківської міської ради подати до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської облдержадміністрації необхідні документи для нарахування та здійснення виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) як уповноваженому представнику сім'ї на дружину - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2), згідно заяви від 07.06.2018 року щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послугу розмірі, що встановлений чинним законодавством України.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз'яснити учасникам справи, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.