Справа № 808/1279/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 травня 2018 року Справа № 808/1279/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, буд. 6, )

про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.04.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 20.11.2017 №23/1 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії відповідно до п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування";

- зобов'язати відповідача зарахувати позивачу в страховий стаж періоди роботи у Комунальному закладі "Обласна туберкульозна лікарня" Запорізької обласної ради з 01.10.2012 по 29.09.2017 у подвійному розмірі, що передбачено ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з дня набуття права на призначення пенсії за віком, тобто з 09.11.2017.

Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 10.05.2018 без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням відповідача від 20.11.2017 №23/1 ОСОБА_1 незаконно позбавлено права на призначення та нарахування пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки орган Пенсійного фонду неправомірно не врахував до страхового стажу період роботи у Комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради з 01.12.2012 по 29.09.2017 у подвійному розмірі, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач позов не визнав, надав відзив від 08.05.2018 (вх. № 14391), в якому зазначив, що за відсутності страхового стажу 25 років у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. 3 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страхового стажу не менше 21 року 6 місяців у жінок. Загальний стаж позивача складає 20 років 5 місяців, з яких підтверджено 10 років пільгового стажу за Списком №2. Враховуючи відсутність загального трудового стажу, вважає спірне рішення законним, а у задоволенні позову просить відмовити.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

09.11.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 114 розділу ХІV-1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 та відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням засідання робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства № 23/1 від 20.11.2017, відмовлено позивачу в призначенні пенсії за Списком №2 згідно заяви від 09.11.2017 за відсутності на момент звернення необхідного загального страхового стажу роботи 21 рік 6 місяців, необхідного для призначення пенсії, встановленого ст. 114 розділу ХІV-1 «Пенсійного забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003. Загальний стаж позивача складає 20 років 5 місяців.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, тому звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії, стало рішення робочої групи з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства № 23/1 від 20.11.2017 про те, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії за Списком №2 загальний страховий стаж роботи позивача становить 20 років 5 місяців, замість необхідних 21 року 6 місяців.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно положень пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - народження з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та на момент звернення з заявою до відповідача їй виповнилось 51 рік, тому вищезазначена норма застосовується до позивача.

Проте, за відсутності страхового стажу (25 років), у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим та третім - тридцятим цього пункту, страхового стажу : з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.

Вимогами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3,4 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій та посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992 №442, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків, за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. При призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджено за результатами атестації. Результати атестації застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно п.10 Порядку застосування Списків №1 та №2 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Тобто, основним документом який підтверджує наявний трудовий стаж є трудова книжка, і лише за її відсутності або відсутності у трудовій книжці відповідних записів, приймають уточнюючі довідки про періоди роботи не зазначені у трудовій книжці.

Як вбачається із довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.09.2017, позивач працювала повний робочий день на (в) Комунальній установі «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради і за період з 01.10.2012 по теперішній час, молодша сестра - прибиральниця палатна відділення легеневого туберкульозу виконувала обслуговування хворих на туберкульоз, що передбачено Списком №2. За період з 01.10.2012 по 01.10.2017 має стаж 5 років 0 місяців 0 днів.

Також, у трудовій книжці позивача наявний запис, який підтверджує факт роботи позивача на вищезазначеній посаді у Комунальній установі «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради у зазначений період часу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров'я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

У відповідності до Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» та з урахуванням роз'яснень Міністерства охорони здоров'я України №05.03-18-54/973 від 27.01.2010, №17-02-08/153 від 15.03.2004 протитуберкульозні заклади (відділення, диспансери, лікарні, кабінети, інститути, стаціонари, санаторії тощо) відносяться до інфекційних закладів і робота у таких закладах вважається роботою у інфекційних закладах відділеннях), тобто робота у комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня» Запорізької обласної ради є роботою у інфекційному закладі охорони здоров'я і підпадає під дію ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Міністерство праці та соціальної політики України. Міністерство охорони здоров'я України разом з Пенсійним фондом України у зв'язку із численними зверненнями громадян щодо зарахування в подвійному розмірі до стажу роботи при призначенні пенсії періодів роботи працівників в протитуберкульозних кабінетах, психіатричних кабінетах та кабінетах інфекційних захворювань, психоневрологічних відділеннях та у психіатричних бригадах швидкої допомоги листом від 29.12.2005 № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20 повідомляло, що згідно із Законом України "Про внесення змін до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 10.07.2003 р. № 1110-VІ час роботи, зокрема в інфекційних закладах (відділеннях) та психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" ( 2586-14 ) протитуберкульозні заклади - це спеціалізовані заклади охорони здоров'я, що здійснюють діагностику туберкульозу та надають лікувально - профілактичну (стаціонарну та амбулаторну) допомогу хворим на туберкульоз протитуберкульозні диспансери, лікарні, відділення, кабінети, науково-дослідні інститути, денні стаціонари тощо).

Ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством, окрім випадків, передбачених цим Законом. Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, робота у лепрозорних і протичумних закладах (відділеннях) лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров'я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров'я, а також у психіатричних закладах охорони здоров'я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Право на пільгове обчислення стажу мають працівники незалежно від найменування посад.

Суд зазначає, що відповідачем було зроблено розрахунок стажу позивача, який знаходиться в матеріалах справи, відповідно до якого стаж за списком №2 складає 10 років, страховий стаж з 01.07.200 складає 12 років 4 місяці 11 днів, загальний стаж (після 2004 року) складає 9 років 8 місяців 17 днів, а загальний стаж складає 20 років 5 місяців 27 днів.

Позивачем в установленому законом порядку не оскаржувався вищезазначений розрахунок стажу.

Відповідачем не заперечується зарахування пільгового стажу у подвійному розмірі та досягнення позивачем пенсійного віку.

Виходячи із вищевикладеного, суд зазначає, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за списком №2 у позивача наявний стаж роботи за Списком №2 - 10 років та страховий трудовий стаж -20 років 5 місяців 27 днів, замість необхідних для призначення такої пенсії 21 рік 6 місяців.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв'язку із відсутність загального страхового стажу, тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69089, м. Запоріжжя, вул. Істоміна, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 10.05.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко