Справа № 695/798/18
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/798/18

номер провадження 2-а/695/39/18

17 липня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря Бреуса В.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП №2 Броварського ВП капітана поліції Резуника Олександра Віталійовича, третя особа без самостійних вимог, на стороні відповідача: Броварський ВП ГУНП, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП №2 Броварського ВП капітана поліції Резуника Олександра Віталійовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Броварський ВП ГУНП, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.03.2018 року близько 17 год. 30 хв. позивач керуючи своїм автомобілем "Skoda Super b" в м. Боровари по вул. Київській була змушена зупинитись та заїхати на паркову біля "Епіцентру" по причині спрацювання в автомобілі датчику тиску колеса. В подальшому позивачем було виявлено, що в неї дійсно колесо було спущено, а тому вона не могла продовжувати рух транспортного засобу та була змушена викликати свого чоловіка для його заміни. Через деякий час до неї підійшли працівники поліції, та повідомили, що вона порушила правила дорожнього руху, а саме: розмітки п. 1.30 розділу 34 ПДР України, тобто: зупинилася на місці, яке було призначено для паркування особами з інвалідністю.

Позивач проти доводів працівників поліції заперечувала, оскільки розмітка була не чітка, засипана снігом та вже був темний час доби, а тому її просто фізично не було видно, крім того відповідний знак, який би дублював розмітку був відсутній, а тому вона не могла знати про порушення нею правил дорожнього руху, також позивач наполягала, що її зупинка була саме вимушеною, оскільки подальший рух транспортним засобом був неможливий, однак працівники поліції її пояснень та пояснень свідків, які були присутніми на парковкі під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення до уваги не взяли та на місці ухвалили постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки вона була винесена працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу, без врахування пояснень свідків, без складення протоколу про адміністративне правопорушення, без присутності захисника та надання позивачу відповідної можливості підготувати свої доводи та заперечення стосовно обставин інкримінованого йому правопорушення, чим, на думку позивача, було порушено її право на захист.

За вказаних обставин, позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та надав суду пояснення, аналогічні поясненням викладеним у позовній заяві.

Відповідач та третя особа по справі в судове засідання не з'явилися, із невідомих для суду причин, відзиву на позовну заяву, своїх доводів та заперечень стосовно обставин справи до суду не направили, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вказані неявки відповідача та представника третьої особи є неповажними, а справу можливо розглянути за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 09.03.2018 року серії НК №909169 ОСОБА_2 09.03. о 17 год. 26 хв. в м. Бровари по вул. Київській здійснила зупинку на місці, що позначено дорожньою розміткою 1.30, на якій дозволено зупинку транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю.

За вказані дії до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у суміі 1700 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КУпАП зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно із ст. 276 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень, в тому числі і ті, за які відповідальність передбачена ст. 122 Кодексу, розгляду у скороченому провадженні не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову було винесено відповідачем на місці вчинення правопорушення без складання адміністративного протоколу, тим більше, що сам позивач обставини справи та свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, що стверджуються її письмовими поясненнями, які містяться у матеріалах справи.

Також частиною п'ятою ст. 283 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3цьогоКодексута правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статтю 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з тим, за загальним правилом відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб'єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 122 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Більше того, як встановлено судом, під час складення оспорюваної постанови були присутні свідки, які надавали свої пояснення, стосовно обставин справи, пояснення яких із невідомих причин працівниками поліції до уваги взяті не були.

Так допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснили суду, що вони 09.03.2018 року близько 17 год. 30 хв. знаходились на паркові біля магазину "Епіцентр" у м. Бровари, та бачили позивача по справі, яка була разом з дітиьми біля автомобіля Skoda, у якого було спущене переднє колесо, та відносно якої працівники поліції складали постанову про адміністративне правопорушення. В той день йшов мокрий сніг, було вже темно, а тому роздільну смугу, яка позначала місце паркування транспортного засобу для осіб із інвалідністю майже не було видно, крім того біля вказаного місця жодного дорожнього знаку не було.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 09.03.2018 року до нього зателефонувала його дружина, позивач по справі та повідомила його, що в неї спустило колесо та попросила, щоб він приїхав та поміняв його. Коли він приїхав на місце, яке йому вказала його дружина, то він побачив, що відносно неї працівники поліції складають постанову про адміністративне правопорушення, однак місце, де вона зупинила транспортний засіб, відповідним дорожнім знаком позначене не було, в той день йшов мокрий сніг, а тому розмітки видно не було, окрім того автомобіль рухатись не міг, оскільки в нього було спущене колесо, тому її зупинка була вимушеною. Однак працівник поліції його пояснення та пояснення інших осіб, які були на парковці до уваги не взяв та склав відносно його дружини вказану вище постанову.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, із пояснень свідків вбачається, що зупинка транспортного засобу була здійснена вимушено, що виключає адміністративну відповідальність позивача, передбачено в ч. 5 ст. 122 КУпАП, про що прямо зазначено в диспозиції вказаної статті.

Також суд враховує, що сама постанова про адміністративне правопорушення містить неточності, та невірні посилання на норми чинного законодавства. Так при огляді вказаної постанови судом встановлено, що в ній наявне виправлення в посиланні на статтю КУпАП, яке не дає можливості чітко встановити, за яке саме правопорушення позивач по справі притягується до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність доказів правомірності дій відповідача, наявність показів свідків, які спростовують обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_2 є неправомірною, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 6-10, 20 77, 122, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295 КАС України, ст.7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора СРПП №2 Броварського ВП капітана поліції Резуник Олександра Віталійовича, третя особа без самостійних вимог, на стороні відповідача Броварський ВП ГУНП, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 09.03.2018 року, серії НК №909169 інспектора СРПП №2 Броварського ВП капітана поліції Резуника Олександра Віталійовича про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Середа Л.В.