Справа № 552/7168/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 552/7168/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Київського районного суду м. Полтави (головуючий-суддя І інстанції Турченко Т.В.) від 29.05.2018р. (повний текст ухвали складено 29.05.2018 р.) по справі №552/7168/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2017р. по справі №552/7168/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року, позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо нездійснення перерахунку призначеної позивачу.

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" і №947 від 18.11.2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268", та на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області №4/12027 від 26.04.2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру.

Судові витрати віднесено за рахунок держави.

27.04.2018 року позивач звернувся до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення суду по справі № №552/7168/17від 01.12.2017 року шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" і №947 від 18.11.2015 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268", та на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області №4/12027 від 26.04.2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру та без врахування постанови Кабінету Міністрів України за №103 від 21.02.2018року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що 05.04.2018 року на підставі виконавчого листа від 26.03.2018 року №552/7168/17 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження. Станом на дату звернення до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, постанова від 01.12.2017 року по справі №552/7168/17 не виконана. 21.02.2018 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», згідно з якою з 01.01.2016 року пенсії призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року підлягають перерахунку. Сума перерахованих пенсій для виплат за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - щомісячно окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року - щомісячно окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 р. та до забезпечення повної виплати розрахованої суми. В зв'язку із вищевикладеним заявник звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2018 року заяву задоволено.

Встановлено подальший спосіб та порядок виконання постанови Київського районного суду міста Полтави від 01.12.2017 року шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести позивачу перерахунок та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантії соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та члені їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», Постанови Кабінету Міністрів України №947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року №268» та довідки №4/10027 від 26.04.2017 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, починаючи з 01.01.2016 року без обмеження граничного розміру та без врахування Постанови Кабінету Міністрів України за №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», оскільки дана постанова прийнята пізніше, ніж винесено постанову суду по цій справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на незаконність оскаржуваної ухвали.

Вказує, що задовольняючи заяву про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність її обґрунтованість.

Представник позивача надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Відповідач надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для встановлення способу і порядку виконання рішення суду, оскільки постанова КМУ № 103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» прийнята пізніше ніж винесено судове рішення, що виключає можливість її застосування до спірних правовідносин.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, постанова Київського районного суду м. Полтави від 01.12.2017р. по справі №552/7168/17, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 року, є обов'язковою до виконання на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання судового рішення судом першої інстанції видано виконавчий лист.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області Федько Є.О. постановою від 05.04.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі № 552/7168/17, виданого 26.03.2018

Станом на час звернення із заявою боржником рішення суду не виконано.

Згідно ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).

Отже, статтею 378 КАС України врегульовані саме процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень і вказаною нормою права визначено, що за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд може встановити або змінити спосіб або порядок виконання судового рішення.

Суд першої інстанції фактично вирішив не процесуальні питання, пов'язані з виконанням рішення суду, а надав оцінку можливості застосування при виконанні судового рішення норм матеріального права, що з огляду на положення вказаної норми процесуального права є неприпустимим. Питання щодо застосування тих чи інших норм матеріального права до спірних правовідносин підлягають вирішенню під час розгляду справи по суті, а не під час розгляду процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень. А правильність дій суб'єкта владних повноважень, під час виконання судових рішень, може бути оцінена судом в порядку ст.383 КАС України.

Отже, встановивши такий порядок виконання судового рішення, суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 312 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про встановлення способу та порядку виконання судового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 312, 317, 321, 322, 325, 326, 327, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2018р. по справі №552/7168/17- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу та порядку виконання судового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання перерахувати пенсію.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова Л.О. Донець
Повний текст постанови складено 23.07.2018 року.