Справа № 210/3729/17(2-а/210/204/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2018 рокусправа № 210/3729/17(2-а/210/204/17)
головуючий суддя І інстанції - Літвіненко Н.А.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя (доповідач): Іванов С.М.

судді: Панченко О.М. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2018 року у справі № 210/3729/17 (2-а/210/204/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Криворізької міської ради (далі - відповідач), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача «Про затвердження плану зонування території м. Кривого Рогу» № 2044 від 26.06.2013 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2018 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не досліджувалися відповідні графічні матеріали, не проведено аналізу пояснювальної записки Плану зонування м. Кривого Рогу. Крім того, до матеріалів справи було долучено копії документів, поданих відповідачем, що не були завірені належним чином. Наголошено на тому, що позивачем оскаржувалися не відповіді Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому міської ради та не рішення сесії про розгляд поданих графічних матеріалів ОСОБА_1, а оскаржувався саме План зонування м. Кривого Рогу як такий, що суперечить нормам чинного законодавства України. Доказів правомірності прийняття Плану зонування, з урахуванням норм порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні відповідачем надано не було.

Відповідачем - Криворізькою міською радою, надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останню просять залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Наголошено на тому, що позивачем не доведено факту порушення його прав оскаржуваним рішенням. При цьому задоволення позовних вимог позивача не лише не забезпечуватиме захист його прав, а навпаки, унеможливить їх реалізацію, оскільки за приписами ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для задоволення містобудівних потреб забороняється. Крім того, в наданих позивачем графічних матеріалах відсутнє належне обґрунтування нормами законів можливості розміщення нежитлової будівлі магазину в зоні сформованої житлової забудови «Ж-1», зокрема, що вказана будівля не створює загрози для життя та здоров'я людей, для оточуючого середовища, об'єктів культурної спадщини, а також зазначення протипожежних відстаней та узгодження власників прибудованих споруд згідно з ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», що свідчить про хибність висновків апелянта, що саме оскаржуване рішення створює йому перешкоди у реалізації права на отримання дозволу на розробку технічної документації. Зауважено, що відповідачем у повній мірі дотримано процедуру щодо обговорення та проведення публічних слухань з обговорення проекту Плану зонування м. Кривого Рогу, при цьому і позивач не був позбавлений можливості подати свої пропозиції, однак таким правом не скористався.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Представник третьої особи - Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, в судовому засіданні заперечувала відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін

Інші учасники судового процесу, в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, листом від 13.05.2017 року № 2279 Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради повідомило позивача, що відповідно до плану зонування територій м. Кривого рогу (рішення міської ради від 26.06.2013 року № 2044) земельна ділянка для розміщення існуючої одноповерхової нежитлової будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1, розташована в зоні «Ж-1», яка призначається для розташування одноквартирних житлових будинків до 3-ох поверхів із земельними ділянками та зблокованих одно-двоквартирних житлових будинків на сусідніх земельних ділянках. В переліку допустимих та дозволених видів забудови території відсутня спеціалізація вищезазначеного об'єкту, а саме: магазину. З огляду на вказане, відсутня можливість погодити наданий містобудівний розрахунок за вказаною адресою (а.с.5).

Аналогічну відповідь містив і лист Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради від 31.05.2017 року № 364 (а.с.6).

Рішенням Криворізької міської ради від 27.07.2017 року № 1927 «Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення існуючої одноповерхової нежитлової будівлі магазину на вул. Таврійській, 16/1» повідомлено позивача, що надані ним документи не дають підстав для ухвалення відповідного рішення міської ради (а.с.79).

Вказане рішення мотивоване тим, що:

- розміщення об'єкта не відповідає затвердженій містобудівній документації;

- розміщення нежитлової будівлі магазину не належить до переліку дозволених та допустимих видів забудови визначеної зони;

- відповідно до топографічної зйомки до вищевказаної нежитлової будівлі магазину прибудовані дві капітальні нежитлові споруди;

- відсутні протипожежні відстані та узгодження власників прибудованих споруд, передбачені ДБН 360-92** «Містобудуваня. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Визнання протиправним і скасування рішення відповідача «Про затвердження плану зонування території м. Кривого Рогу» № 2044 від 26.06.2013 року і було предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не давали підстав для ухвалення міською радою рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для існуючої одноповерхової нежитлової будівлі магазину на АДРЕСА_1, а тому рішенням міської ради «Про затвердження плану зонування території м. Кривого Рогу» № 2044 від 26.06.2013 права позивача не порушені.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення позивача до адміністративного суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини 2 зазначеної статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні приписи містить і ч. 2 ст. 122 КАС України (в редакції після 15.12.2017 року).

Частиною третьою вказаної статті визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як встановлено, предметом оскарження є рішення Криворізької міської ради «Про затвердження плану зонування території м. Кривого Рогу» № 2044 від 26.06.2013 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Абзацом першим частини 11 вказаної статті визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Пунктом 2 частини 1 статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Прийняттю спірного рішення передувало проведення публічних слухань щодо можливості прийняття останнього і відповідна публікація містилась в газеті «Червоний гірник» від 15.01.2013 року.

Оскаржуване позивачем рішення було опубліковане 01.07.2013 року, відповідно до даних офіційного веб-сайту виконкому Криворізької міської ради (а.с.26).

Отже, позивач мав реальну можливість ознайомитися з оскаржуваним рішенням з дати його опублікування на офіційному веб-сайті Криворізької міської ради, а саме з 01.07.2013 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 11 вересня 2017 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції районного суду (а.с.2), тобто з порушенням процесуального строку, клопотання про поновлення строку звернення до суду останнім не заявлялось.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зауважує, що відповідачем суду першої інстанції заявлялось клопотання про застосування строків звернення до суду (а.с.24), якому останнім не було надано жодної правової оцінки.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в статті 99 КАС України ( в редакції, станом на дату подання адміністративного позову), дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною 1 статті 77 КАС України, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, і на що не звернув увагу суд першої інстанції, та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не надано, як і не заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, колегія суддів вважає наявними підстави для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 100 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Частинами першою та третьою статті 123 КАС України (в редакції після 15.12.2017 року) також визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення позовних вимог без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.315, ч.1 ст.317, ст.ст. 319, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 квітня 2018 року у справі № 210/3729/17 (2-а/210/204/17) - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, треті особи: Управління містобудування, архітектури та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без розгляду.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі у відповідності до приписів ст. ст. 328,329 КАС України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко