Справа № 826/4410/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4410/16 Головуючий у 1-й інстанції - Пащенко К.С.
Суддя-доповідач - Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Мельничука В.П., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року

у справі №826/4410/16 (розглянутої у відкритому судовому засіданні)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПК»

до відповідача:

1. Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича

2. Міністерства юстиції України,

3. Обухівської районної державної адміністрації Київської області,

треті особи: ОСОБА_2,

ОСОБА_4,

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Василенко Леся Вікторівна,

Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області

про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПК» звернулось до суду з позовом до Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича, Міністерства юстиції України, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Василенко Леся Вікторівна, Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області , в яком уз урахуванням уточнених позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича (далі - Філюк С.П.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер 26386633, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - будівля, ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 697,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015 індексний номер: 26385067, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,2896 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, с/рада Нещерівська;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26396874, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - будівля, готель, загальною площею 476,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером ОСОБА_7;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26396730, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - земельна ділянка з кадастровим номером ОСОБА_8, площею 0,8072 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, с/рада Нещерівська;

визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26396264, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - земельна ділянка з кадастровим номером ОСОБА_9 площею 0,0368 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, с/рада Нещерівська;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26388954, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - земельна ділянка з кадастровим номером ОСОБА_10 площею 0,1104 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, с/рада Нещерівська;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка С.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26392663, на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 31 - будівля літня зала загальною площею 197,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3, що розташована на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ІПК» зазначило про порушення державним реєстратором при прийнятті оскаржуваних рішень положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які виникли на підставі реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26386633; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26385067; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26396874; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26396730; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26396264; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26388954; про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.11.2015, індексний номер: 26392663.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюк С.П. при вчиненні реєстраційних дій, діяв відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того апелянтом було зазначено, що провадження у справі підлягає закриттю відповідно до вимог ст. 238 КАС України.

Позивачем було подано відзив (заперечення) на апеляційну скаргу в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

23 червня 2018 року від ОСОБА_2 на адресу Київського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі відповідно до ст.238, ст. 240 КАС України, оскільки спірні правовідносини, які виникли між учасниками справи, виникли у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - нерухоме майно позивача, а отже існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Також зазначено, що даний спір є похідним від вимог приватноправового спору та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки між ОСОБА_2 та ТОВ «ІПК» існує спір про право, так як позивач як іпотекодавець не визнає перехід права власності до іпотекодержателя - третьої особи ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно за договором іпотеки від 22.02.2013, який забезпечував зобов'язання за договором безпроцентної позики.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову, а також зазначив, що підтримує подане клопотання про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Представники відповідачем в судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково

Відповідно до ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі виходив з того, що спір виник із публічно-правових відносин та відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 22.02.2013 між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ТОВ «ІПК» (іпотекодавець) укладений договір іпотеки без випуску заставної, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. (далі - Іпотечний договір), відповідно до п. 1.1 якого цей договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з договору безпроцентної позики грошей, укладеного 21.02.2013 між іпотекодержателем та ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4.), за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язаний до 21.02.2014 повернути іпотекодержателю суму позики у розмірі 2493000,70 грн.

Предметом іпотеки, відповідно до п. 1.2 Іпотечного договору, є: комплекс, який складається з: ресторанного комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1»: А-ресторанний комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1» - 697,7 кв.м., Б - літня зала; В, П, Р, С, Т - навіс; Г - баня; Д - господарська будівля; Е, Ж, З, И, К, Л, М, Н, О - будинки відпочинку; № 1 - колодязь, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до умов договору іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки , реалізувати його відповідно до пункту 5 Договору Іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу (п.3.1.4 Договору Іпотеки).

В подальшому у зв'язку з невиконанням умов іпотеки, 23 листопада 2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту Державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюк С.П., за результатами розгляду:

- заяви від 16.11.2015 за №14325304, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок № 868), прийняв рішення № 26386633 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі іпотечного договору від 22.02.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О. (далі - Іпотечний договір), зареєстрував за ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) право приватної власності на ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований за адресою: АДРЕСА_5, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

- заяви від 16.11.2015 за № 14325042, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26385067 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1.

- заяви від 16.11.2015 за № 14325361, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26396874 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на готель, що розташований за адресою: АДРЕСА_6, кадастровий номер земельної ділянки ОСОБА_7.

- заяви від 16.11.2015 за № 14356196, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26396730 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський район, с/рада Нещерівська, кадастровий номер земельної ділянки ОСОБА_8.

- заяви від 16.11.2015 за № 14355508, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26396264 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_7

- заяви від 16.11.2015 за № 14355508, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26396264 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_7

- заяви від 16.11.2015 за № 14325125, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26388954 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

- заяви від 16.11.2015 за № 14325235, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку № 868, прийняв рішення № 26392663 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким, на підставі Іпотечного договору, зареєстрував за ОСОБА_2 право приватної власності на літню залу, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Вважаючи що діями відповідача як суб'єкта владних повноважень при вчиненні реєстраційних дій були порушені його права власності, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІПК» звернулось з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спір виник із публічно-правових відносин та відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на те, що в даній справі оскаржуються дії державного реєстратора, які виникли на підставі реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частинами першою та другою статті 55 Конституції України передбачено, що рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?с;…&g ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &lн;…&?о;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У рішенні від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України міститься визначення адміністративний суд, згідно з яким це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, на думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, застосовуючи при цьому те законодавство, яке було чинне на час винесення спірного рішення.

Частинами 1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) визначено, що правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції на час винесення спірного судового рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - будівлі та земельних ділянок позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір суди мають вирішувати за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічний правовий висновок щодо визначення юрисдикції адміністративних судів міститься у постанові викладено в постановах Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 та від 11 квітня 2017 року у справі № 808/2298/15 та постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №817/1048/16 від 04 квітня 2018 року та у справі №826/19487/14 від 29 травня 2018 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суттю даного спору являється вирішення питання правомірності переходу права власності на нерухоме майно від позивача до третьої особи, що вказує на наявність спору про право.

Необхідно зауважити, що даний спір є похідним від вимог приватноправового спору та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки між ОСОБА_2 та ТОВ «ІПК» існує спір про право, так як позивач як іпотекодавець не визнає перехід права власності до іпотекодержателя - третьої особи ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно за договором іпотеки від 22.02.2013, який забезпечував зобов'язання за договором безпроцентної позики.

Згідно умов договору іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем (ТОВ «ІПК») зобов'язань за цим договором Іпотекодержатель (ОСОБА_2.) має право звернути стягнення на предмет іпотеки , реалізувати його відповідно до пункту 5 Договору Іпотеки, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу ( п.3.1.4 Договору Іпотеки).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що між ОСОБА_2 та ТОВ «ІПК» існують невирішені цивільно-правові спори, що розглядаються в рамках цивільного процесуального законодавства, справа №369/11854/17 ( Києво-Святошинський районний суд), справа №372/47/16-ц про визнання припиненим договору іпотеки від 22.02.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи викладені положення Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду скасуванню з закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 246, 308, 311, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року - скасувати, провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІПК" до Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюка Сергія Петровича, Міністерства юстиції України, Обухівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_4, Державний реєстратор прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Василенко Леся Вікторівна, Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області про визнання протиправними та скасування рішень - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: В.П. Мельничук

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2018 року.