Справа № 812/1787/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1787/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в інтересах якої звернулась представник позивача - ОСОБА_2, до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі - відповідач, УСЗН Станично-Луганської РДА), в якому позивач просить:

- визнати незаконним рішення УСЗН Станично-Луганської РДА № 5 від 19.03.2018 щодо відмови у видачі довідки тимчасово переміщеної особи ОСОБА_1 та скасувати його;

- зобов'язати УСЗН Станично-Луганської РДА видати довідку тимчасово переміщеної особи ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1

Разом з тим позивач просив винести окрему ухвалу, якою звернути увагу Станично-Луганської РДА на порушення Конституції України та чинного законодавства, ігнорування офіційних документів та зловживання службовим становищем начальником Управління соціального захисту населення ОСОБА_4 та зобов'язати УСЗН Станично-Луганської РДА у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.03.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою для оформлення довідки тимчасово переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 Був наданий необхідний пакет документів.

Начальник УСЗН Станично-Луганської РДА відмовився приймати документи, посилаючись на те, що за цією адресою зареєстровані інші громадяни.

Того ж дня позивачем була надана скарга з вимогою припинити порушення конституційних прав та повідомленням про те, що заява з додатками буде відправлена листом з описом вкладення.

12.04.2018 поштою отримана відповідь разом із розпорядженням №5 та актом про неотримання рішення про відмову. Відповідач у особі начальника ОСОБА_4 дійшов висновку, що позивач надала завідомо неправдиві відомості та не має права отримати довідку, яка їй необхідна для оформлення допомоги по народженню дитини.

Вважає дії відповідача незаконними. Доводи відповідача, що загальна площа будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 59,2 м.кв. (2,55 м.кв, на 1 особу), житлова - 38,9 м. кв. (1,77 м. кв, на 1 особу), що не відповідає санітарно-технічним нормам, не заслуговують увагу, оскільки законодавством не встановлено таку підставу для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як невідповідність житлової площі санітарно-технічним нормам. Не відповідність таких норм є підставою для вирішення місцевими районними державними адміністраціями в межах повноважень питання про надання у тимчасове користування внутрішньо переміщеним особам житлового приміщення або соціального житла, придатного для проживання, за умови оплати зазначеними особами відповідно до законодавства вартості житлово-комунальних послуг, відповідно (п.6 ч.8 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Представник позивача зверталася з листом від 18.01.2018 року про те, що як свідомий громадянин з активною життєвою позицією буде надавати свою адресу для реєстрації довідки ТПО всім бажаючим. У відповіді на цю заяву нема жодного посилання на те, що такі дії заборонені Законом.

Позивач вважає, що в УСЗН Станично-Луганської РДА були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з таких підстав (арк. спр. 21-22).

19.03.2018 р. до Управління звернулась ОСОБА_1, яку супроводжувала ОСОБА_2, з метою оформлення довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1

За зазначеною у заяві адресою вже зареєстровано більше двадцяти внутрішньо переміщених осіб і така кількість мешканців перевищує усі можливі норми і стандарти, що свідчить про надання завідомо неправдивих відомостей. Управлінням вже неодноразово були зроблені запити до КП «Станично -Луганське бюро технічної інвентаризації». Згідно листа від 15.01.2018 № 6 загальна площа будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1, складає 59,2 м (2,55 м2/1ос.), житлова - 38,9 м2 (1,77 м2/1 ос.), що не відповідає санітарно-технічним нормам. Розрахунок був зроблений на 14 дорослих та 8 дітей (Додаток 1). На момент звернення ОСОБА_1 за вищезазначеною адресою було зареєстровано понад 20 внутрішньо переміщених осіб.

ОСОБА_2, погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності, у категоричній формі почала вимагати негайного оформлення довідки ВПО. Вона ігнорувала прохання покинути приміщення, а потім у зухвалій формі погрожуючи та ображаючи спеціалістів спричинила скандал. ОСОБА_2 постійно втручалася у розмову, на кожну вимогу спеціалістів вимагала надавати пояснення, яким законодавчим актом ця вимога обумовлена, погрожувала притягненням до відповідальності та всіляко провокувала усіх на вчинення скандалу, вимагала в приказному тоні у спеціалістів видати довідку. Право на представництво інтересів ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 не було підтверджено ніяким документом.

ОСОБА_1 за вказівкою ОСОБА_2 забрала всі надані документи для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та відмовилась отримати рішення про відмову у видачі довідки.

Управлінням був складений акт про неотримання рішення про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи від 19.03.2018 р.

ОСОБА_1 було відмовлено у видачі довідки згідно п. 11.2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», у разі коли у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки (Додаток 3). На підставі того, що за вказівкою ОСОБА_2 всі надані документи для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 забрала, в Управлінні не залишилось заяви про взяття на облік від позивача.

26.03.2018 року на адресу Управління надійшла заява надіслана Укрпоштою.

03.04.2018 року ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 була направлена відповідь, в якій вказано, що згідно Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи необхідне особисте звернення громадянина до Управління з документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Лист був повернутий до Управління у зв'язку із закінченням строку зберігання.

ОСОБА_1 додатково повідомлено, що згідно п. 11 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вона має право повторно звернутися із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за іншою адресою фактичного місця проживання/перебування.

Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю.

У зв'язку з загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні антитерористичної операції, підвищення ризику виникнення загрози життю і здоров'ю працівників поштового зв'язку, блокуванням шляхів проїзду до м. Донецьк та м. Луганськ незаконними озброєними угрупованнями, неможливо надіслати поштові відправлення у даній адміністративній справі позивачу, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1, оскільки згідно з листом в.о. директора ЛД УДППЗ "Укрпошта" від 26.10.2017 № 594 з 07 листопада 2014 року УДППЗ "Укрпошта" (з урахуванням оновленої інформації) не здійснює пересилання пошти та тимчасово послуги поштового зв'язку не надаються у Луганській області до/з м. Алчевська, про що складена відповідна довідка (арк. спр. 17).

Отже, надіслання судом процесуальних документів позивачу за її місцезнаходженням рекомендованим листом з повідомленням про вручення є неможливим з огляду на певні загальновідомі обставини.

Суд вважає за необхідне застосувати постанову Верховної Ради України від 21.05.2015 № 462-VIII "Про Заяву Верховної Ради України "Про відступ України від окремих зобов'язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод", яка, серед іншого, передбачає відступ від зобов'язань України за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N005 (ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до пункту 20 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції».

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону України від 12.08.2014 № 1632-VII «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення позивач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оголошення про виклик як позивача ОСОБА_1 в судове засідання з розгляду адміністративної справи № 812/1787/18 розміщено на офіційному веб-сайті Луганського окружного адміністративного суду adm.lg.court.gov.ua (арк. спр. 18).

Таким чином, судом вжито всіх заходів щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник УСЗН Станично-Луганської РДА у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд адміністративної справи за його відсутності.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони по справі про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином, відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23 липня 2018 року о 11 год. 00 хв.

Справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 1-2).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянкою України, паспорт серії ЕН 861664, виданий 21 лютого 2012 року Алчевським МВ УМВС України в Луганській області (а.с.5), реєстраційний номер облікової картки платника податків 9 (а.с.6).

19.03.2018 позивач звернулася до УСЗН Станично-Луганської РДА із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій зазначила, що фактичним місцем проживання з 18.03.2018 є: АДРЕСА_1, Станично-Луганського району Луганської області (а.с.27-28).

Зі скарги позивача від 19.03.2018 вбачається, що їй відмовлено в прийняття заяви для оформлення довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1, оскільки за цією адресою зареєстровані інші громадяни (арк. спр. 8).

Відповідачем до відзиву надані: рішення УСЗН Станично-Луганської РДА від 19.03.2018 №5, акт про неотримання рішення про відмову у видачі довідки ВПО, лист КП «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2018 № 6.

Згідно рішення (розпорядження) УСЗН Станично-Луганської РДА від 19.03.2018 №5 відмовлено ОСОБА_1 у видачі довідки ВПО в зв'язку із наявністю у державних органів відомостей про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки, керуючись п. 11.2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підпунктом 2 пункту 8 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 509, згідно з якими підставою для відмови у видачі довідки ВПО є наявна у державних органів інформація про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки (а.с. 26).

Про відмову в отриманні рішення УСЗН Станично-Луганської РДА від 19.03.2018 №5 складено акт (а.с. 25).

Згідно листа КП «Станично-Луганське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2018 № 6 вбачається, що з 30.12.2012р. бюро відключено від Єдиного реєстру прав власності на нерухоме України згідно ст. 10 ЗУ від 01.07.2004р. №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрацію прав власності на нерухоме майно передано Державним органам реєстрації прав, крім того повідомляєм, що по данним, які є в бюро станом на 01.01,2013 року згідно архівної інвентаризаційної справи № 1414 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 - 1/1 частки зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання ВАС 983175 р. № 314 від 14.02.2003 року, посвідчений ОСОБА_5 приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу. Загальна площа, якого складає - 95,1 кв.м. в т.ч. житлова - 56,2кв.м.;допоміжна-38,9 кв.м,; по матеріалам останньої інвентаризації від 11 грудня 2002 р.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзиви учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі статтею 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Пунктом 8 Порядку № 509 визначено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту

Таким чином, зазначеною нормою визначено вичерпний перелік обставин, за наявності яких відмовляється у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, зокрема, подання завідомо недостовірні відомості.

Однак, нормами чинного законодавства України не встановлено чіткого поняття "завідомо недостовірні відомості" і не окреслює фактичних ознак, які вказують на недостовірність відомостей. Встановлюються тільки ознаки недостовірності, які можуть бути спростовані (ст.277 ЦК України).

Крім того, поняття "завідомо недостовірні відомості" вказують на обов'язковий умисел особи, яка подає відомості, які не відповідають дійсності. При цьому умисел такої особи не є юридичною презумпцією, а тому "завідомо недостовірність відомість" повинна бути перевірена судом на предмет її достовірності та недостовірність.

Також абзацом 2 пункту 3 Порядку № 509 визначений вичерпний перелік адрес, за якими не може зазначатися фактичне місце проживання, серед якого відсутня адреса, із зазначенням якої звернулася позивачка.

З огляду на зазначене, посилання відповідача на ті обставини, що за вказаною адресою зареєстрована велика кількість осіб, не може бути беззаперечним доказом подання ОСОБА_1 завідомо недостовірних відомостей щодо місця фактичного проживання.

Доводи відповідача, що згідно листа Комунального підприємства "Станично-Луганське бюро технічної інвентаризації" від 15.01.2018 №6 загальна площа будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, складає 59,2 м.кв. (2,55 м.кв. на 1 особу), житлова - 38,9 м.кв. (1,77 м.кв. на 1 особу), що не відповідає санітарно-технічним нормам, не заслуговують увагу, оскільки законодавством не встановлено таку підставу для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як невідповідність житлової площі санітарно-технічним нормам. Не відповідність таких норм є підставою для вирішення місцевими районними державними адміністраціями в межах повноважень питання про надання у тимчасове користування внутрішньо переміщеним особам житлового приміщення або соціального житла, придатного для проживання, за умови оплати зазначеними особами відповідно до законодавства вартості житлово-комунальних послуг, відповідно (п.6 ч.8 ст.11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб").

Суд дійшов висновку, що дії Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної судової адміністрації в частині прийняття рішення про відмову у видачі довідки ВПО порушують порядок, встановлений постановою КМУ № 509, та відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують подання позивачем завідомо недостовірних відомостей щодо фактичного місця проживання/перебування, суд дійшов висновку, що рішення Управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної судової адміністрації від 19.03.2018 № 5 є протиправними, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Посилання відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову на ті обставини, що позивачка 19.03.2018 сама забрала заяву із доданими документами та заява як підстава для видачі довідки не була надана особисто заявником, є незмістовними, оскільки самим відповідачем 19.03.2018 було прийняте рішення по суті за заявою позивача. Сам факт прийняття рішення про відмову підтверджує факт надання заяви та документів, оскільки у рішенні про відмову наданий аналіз умовам проживання за вказаною заявником адресою. Якщо б заява була забрана позивачем, у відповідача були б відсутні фактичні обставини для прийняття рішення про відмову у видачі довідки ВПО.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб'єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Що стосується клопотання про винесення окремої ухвали, якою звернути увагу УСЗН Станично-Луганської РДА на порушення Конституції України, чинного законодавства, ігнорування офіційних документів та зловживання службовим становищем начальником УСЗН Станично-Луганської РДА, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Дана норма встановлює право суду у разі необхідності постановити окрему ухвалу та не є обов'язковою для суду.

Суд не знаходить підстав для прийняття окремої ухвали та як наслідок відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про винесення окремої ухвали.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 133 КАС України визначено якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо cплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі (частина друга статті 133 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 02.07.2018 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору по даній адміністративній справі у розмірі 704,80 грн до ухвалення судового рішення в даній справі.

Оскільки у даній справі позов задовольняється, відповідно до приписів частини другої статті 133 КАС України судовий збір у розмірі 704,80 грн до Державного бюджету України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення (розпорядження) управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області № 5 від 19.03.2018 щодо відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області видати довідку тимчасово переміщеної особи ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі поданої заяви від 19.03.2018.

Стягнути до Державного бюджету України (за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) з управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (93600, вул. Центральна, буд. 52, смт. Станиця-Луганська, Станично-Луганський р-н, Луганської області, ) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя С.В. Борзаниця