Справа № 423/3811/16-а
Суддя: Архипенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 423/3811/16-а
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року

Попаснянський районний суд Луганської області

в складі

головуючої судді Архипенко А.В.,

при секретарі судового засідання Іваненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах, зобовязати відповідача зарахувати до пільгового (підземного) стажу періоди його роботи на шахті «Краснокутська» з 15.08.1983 р. по 12.06.1985 р. та з 03.08.1987 р. по 14.09.1999 р., зобовязати відповідача призначити йому пенсію згідно ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги мотивовані тим, що пільговий стаж підтверджується записами в трудовій книжці, а надати уточнюючі довідки підприємства неможливо, оскільки підприємство залишилося на непідконтрольній органам влади України території.

В поданому позову позивач просив розглядати позов без його участі, просив задовольнити позовін вимоги.

До початку судового розгляду, представник відповідача надав письмові заперечення на позов, в яких позов не визнав, просив відмовити у його задоволення, а також надав заяву про проведння судового розгляду без участі представника відповідача, підтримавши заперечення на позов.

В письмовому запереченні представник відповідача посилається на його необґрунтованість, зазначаючи, що, виходячи тільки із записів в трудовій книжці неможливо визначити відомості про професію або посаду, характер виконуваної роботи, а також повноту та постійну зайнятість робочого часу і тому позивач повинен надати відповідні уточнюючи довідки з відповідними відомостями. Позивач має загальний стаж роботи 23 роки 05 місяців 17 днів. Відповідно до записів у трудовій книжці позивача він працював на шахті «Краснокутська» з 15.08.1983 р. по 12.06.1985 р. та з 03.08.1987 р. по 14.09.1999 р., проте надав уточнюючу довідку, датовану 19.05.2014 р., лише за період з 21.11.1984 р. по 22.03.1985 р. Відповідно до Постанови КМУ від 07.11.2014р. № 595, з 01.12.2014 року будь-які запити, звернення, довідки чи інші документи видані органами фонду або підприємствами, які непідконтрольні українській владі, вважаються недійсними та не можуть прийматися до розгляду. Отже, через те, що позивач не надав уточнюючі довідки підприємства, відповідні періоди роботи позивача неможливо зарахувати до підземного стажу, а тому і неможливо призначити пенсію. Аналогічні доводи містяться у запереченнях (відзиві ) відповідача (а.с.19).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити частково за наступних підстав.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, який народився 22 грудня 1964 року в м.Гірське Луганської області (а.с.8-9).

Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.11), позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У трудовій книжці позивача (а.с.12-13) в частині спірних періодів містяться записи про його роботу на шахті «Краснокутська»:

- 15.08.1983 р. прийнятий електрогазозварювальником на поверхні;

- 21.11.1984 р. переведений учнем гірничого по ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем під землею;

- 22.03.1985 р. переведений гірничим по ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем під землею;

- 12.06.1985 р. звільнений у звязку з призовом до Радянської армії;

- 03.08.1987 р. прийнятий гірничим по ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем під землею;

- 06.01.1998 р. на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію гірничого по ремонту гірничих виробок підземного вважати пільговою для пенсійного забезпечення за Списком №1 (наказ №2 від 06.01.1998 р.);

- 14.09.1999 р. - звільнений за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

Рішенням відповідача від 04.11.2016 року позивачеві було відмовлено в призначенні пенсії у звязку з відсутністю уточнюючих довідок підприємства, яке залишилося на території, що не контролюється органами влади України (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Таким чином, на момент звернення із заявою про призначення пенсії (25.10.2016 р.) позивачу було 51 повний рік. Отже, для застосування ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачеві достатньо мати 9 років підземного стажу. При цьому спірний стаж становить більше 13 років.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При цьому відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За цих обставин, суд вважає за можливе застосувати стандарт доказування згідно з критерієм «поза розумним сумнівом», який застосовується ЄСПЛ. Скажімо, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (рішення від 20 вересня 2012 року, заява № 387/03) ЄСПЛ зазначив, що він при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (§53).

Крім того, суд нагадує, що чітке законодавче положення, яке гарантує певній категорії громадян право на отримання певних виплат чи доплат, створює майновий інтерес, який підлягає захисту згідно ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку - незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків - ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, полпжень ЗУ "Про пенсійне забезпечення" , стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об'єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об'єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Слід зазначити, що відповідач відмовляється визнати пільговий стаж позивача, який є внутрішньо переміщеною особою, на тій підставі, що підприємство, на якому він працював, залишилося на непідконтрольній території, що унеможливлює перевірку достовірності документів, що підтверджують пільговий стаж.

На цій підставі відповідач не врахував ані записи в трудовій книжці позивача, ані довідку, видану відповідну указаним підприємством до початку АТО на території Луганської та Донецької областей.

Такий підхід відповідача автоматично унеможливлює визнання будь-якого трудового стажу осіб, які раніше працювали на підприємствах, що залишилися на тимчасово окупованій або непідконтрольній території і це ставить позивача, який є внутрішньо переміщеною особою, в явно невигідне становище у порівнянні з громадянами України з інших регіонів країни, ї, при цьому є загальновідомим фактом, що м.Антрацит Луганської обл., де розташоване об"єднання "Донбасантраціит" , до управління якого входить шахта "Краснокутська" - віднесено до "Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження", відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014р № 1085-р. і отримання позивачем довідок, які вимагає ПФУ навіть теоретично неможливе, що в даному випдаку є проявом непрямої дискримінаці.

Однак, слід зазначити, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Крім того, відповідно до п.20 цього Порядку, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5); у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування.

Разом із цим, у цій справі відповідач не застосував жодних з указаних вище правових процедур підтвердження пільгового стажу, передбачених Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та не врахував, що доступ до трудових архівів відповідних підприємств є неможливим внаслідок воєнних дій та тимчасової окупації частини території Луганської області.

У даному випадку відповідач повинен був керуватися положеннями ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, та перевірити наявність пільгового стажу на підставі записів у трудовій книжці позивача.

За цих обставин, суд звертає увагу на те, що в трудовій книжці позивача містяться всі необхідні записи про його роботу в якості учня гірничого по ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем під землею (з 21.11.1984 р. по 21.03.1985 р.), гірничого по ремонту гірничих виробок підземного з повним робочим днем під землею (з 22.03.1985 р. по 12.06.1985 р. та з 03.08.1987 р. по 14.09.1999 р.), а також про атестацію робочого місця в 1998 році та зазначенням, що позивач має право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком 1.

Таким чином, в трудовій книжці позивача міститься достатньо інформації для визнання відповідного стажу пільговим в розумінні ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а вимога відповідача про надання уточнюючих довідок була б обгрунтованою тільки у разі відсутності трудової книжки у позивача, враховуючи наведені правовові підстави.

У той же час, суд зазначає, що відповідач не виконав передбачений ч.2 ст.77 КАС України щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Більше того, суд нагадує, що згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: … 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); … 5) добросовісно; 6) розсудливо; … 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)…».

Оцінюючи ситуацію, в якій опинилася позивач у справі, та відповідні дій та рішення відповідача, суд приходить до висновку, що вказані оскаржувані дії відповідача були вчинені з порушенням принципів, визначених у пунктах 3, 5, 6, 8 ч.2 ст.2 КАС України.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково (крім вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 15.08.1983 р. до 20.11.1984 р., оскільки в цей період, відповідно до записів у його трудовій книжці, він працював електрогазозварювальником на поверхні) та зарахувати до пільгового стажу позивача стаж роботи з 22.11.1984р по 12.06.2085р.р. та з 03.08.1987р по14.09.1999р.р. на шахті "Краснокутська"

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог; суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина , інших суб»єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб»єктів владних повноважень.

Беручи до уваги те, що позов містить вимогу про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, але не містить вимоги про визнання протиправним безпосередньо рішення відповідача про відмову позивачеві в призначенні пенсії за віком, суд з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне визнати протиправним також відповідне рішення відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72, 73, 77, 160, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Попаснянському районі про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконним дії Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області щодо відмови в призначенні пенсії громадянину ОСОБА_1.

Рішення Управління пенсійного фонду України в Попаснянському районі від 04.11.2016 р. «Про відмову в призначенні пенсії за віком згідно ст.14 ч.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - визнати незаконними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до підземного стажу роботи ОСОБА_1 періоди його роботи на шахті «Краснокутська» ДП ГХК "Донбасантрацит"з 21.11.1984 р. по 12.06.1985 р. та з 03.08.1987 р. по 14.09.1999 р.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області призначити пенсію ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25 жовтня 2016 року.

У задоволенні решти вимог відмовити за необгрунтованістю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Попаснянський райсуд.

Суддя А.В.Архипенко