Справа № 755/9591/18
Суддя: Чех Н. А.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/9591/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Чех Н.А.,

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Серга Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом громадянина Афганістану ОСОБА_4 до заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Пономаренка Віктора Васильовича, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив :

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом посилаючись на те, що він маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, а також у зв'язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Афганістані, він перебуває в Україні. 13.06.2018 року він був незаконно затриманий співробітниками Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, та доставлений до управління. Головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції Славецьким Є.Ю. щодо нього (позивача) складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП - порушення правил перебування в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. Також, винесено постанову серії ПН МКМ № 002798 про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1 700,00 грн. Постанову вважає незаконною, так як під час перебування в Україні він звернувся до Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців, про що він повідомляв співробітникам міграційної служби, та надавав відповідний лист на підтвердження даної обставини. Тобто, при складанні протоколу та винесенні рішення не було з'ясовано усіх фактичних обставин. Відповідачем не було враховано, що він є громадянином Афганістану та перебуває в Україні з наміром отримати притулок чи бути визнаним біженцем, а тому відноситься до вкрай вразливої групи населення - шукачів притулку. Він мав необхідні документи для звернення за захистом, заповнені належним чином, та відвідував Управління Державної міграційної служби у Київській області (м. Київ, бул. Л. України, 34, оф. 314), однак співробітники повідомили йому про необхідність звернутися пізніше у зв'язку з відсутністю перекладача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зауважив, що позивач на території України з 10.11.2017 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства. Заяв про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з поважних причин, відзив на позов, до суду не подавав.

В судовому засіданні представник третьої особи позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених в поясненнях.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влади, до яких відноситься і Відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Згідно ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов'язання роботодавця повідомити центральні органи виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сферах міграції, зайнятості населення та трудової міграції про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або особою без громадянства.

Згідно ст.ст. 6, 7 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Встановлено, що 13.06.2018 року на позивача, як громадянина Афганістану, складено протокол ПР МКМ 002798 за ч. 1 ст. 203 КУпАП - порушення правил перебування в Україні.

Уповноваженою особою Державної міграційної служби України - заступником начальника Пономаренком В.В. відносно громадянина Афганістану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 13.06.2018 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення вказаного правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. в дохід держави.

З матеріалів справи № 473 про примусове повернення громадянина Афганістану ОСОБА_4 встановлено, що ним було надано відповідачу документ УВКБ ООН Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців Представництво в Україні від 24.04.2018 року, про те, що позивач звернувся до УВКБ ООН з проханням про допомогу в проходженні державної процедури про надання статусу біженця у відповідності до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 22.07.2011 року, а також за правовим захистом для осіб без громадянства і тих хто ризикує такими стати. Закликано надавати будь-яку допомогу даній особі. Цей документ дійсний протягом трьох місяців від дня його видачі (до 24.07.2018 року). Крім того, вказано номер телефону за яким можливо звернутися у разі виникнення запитань.

По даній справі відповідач не надав обґрунтувань щодо даного документу, та не повідомив чи перевірялася вказана інформація. Крім того, з пояснень сторони позивача вбачається, що позивач звертався до уповноважених органів - Управління Державної міграційної служби у Київській області за захистом, проте йому повідомили звернутися пізніше через відсутність перекладача. Чи перевірялася дана інформація відповідачем, матеріали справи не містять даних.

Із засобів масової інформації відомо, що в Афганістані тривалий час відбувається військове протистояння. У зв'язку з чим, позивач має побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

По даній справі сторона відповідача не надала суду жодного доказу на спростування доводів позивача, тоді як дане спростування, відповідно до ст. 77 КАС України, покладено на відповідача. У зв'язку з чим суд бере до уваги доводи позивача.

На підставі наведеного, суд вважає, що постанова є протиправною, та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. 203 КУпАП, 4, 5, 6, 7, 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

вирішив :

Адміністративний позов громадянина Афганістану ОСОБА_4 до заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Пономаренка Віктора Васильовича, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Пономаренка Віктора Васильовича про адміністративне правопорушення від 13.06.2018 року, серія ПН МКМ № 002798 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700,00 грн., та закрити справу.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: