Справа № 806/330/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/330/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря Баліцької Т.М.,

представника позивача: ОСОБА_2

представника третьої особи: Швидченко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "29" березня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Житомирської міської ради в особі Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, третя особа: Багатопрофільне мале приватне підприємство "Сприяння", про зобов'язання вчинити певні дії , -

суддя в 1-й інстанції - Попова О.Г.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 04 квітня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Житомирської міської ради, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 20.02.2018, просила скасувати погодження генеральних планів розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1, датованих 27.08.2014 та 01.02.2016, поданих Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.03.2014 вона уклала договір купівлі-продажу майнових прав з Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння", відповідно до якого, за твердженнями позивача, придбала об'єкт нерухомості, що буде побудовано на стадії оздоблювальних робіт за адресою: м.Житомир, АДРЕСА_1. В процесі оскарження бездіяльності Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" щодо не виконання умов вказаного договору, позивачу стало відомо про існування погоджених Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради генеральних планів розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1, датованих 27.08.2014 та 01.02.2016, поданих Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння". На думку позивача, відповідач порушив процедуру розроблення та погодження відповідних генеральних планів, чим порушив інтереси ОСОБА_4, зокрема, в частині укладення позивачем договору купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, що буде побудовано за адресою м.Житомир, АДРЕСА_1 на підставі недостовірних документів, які, за твердженнями позивача, можуть бути визнані недійними будь-якою стороною.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 (покупець) та Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння" в особі власника Швидченка Василя Івановича (продавець) було укладено договір купівлі продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, який буде побудований від 11 березня 2014 року. Відповідно до умов вказаного договору, зокрема, продавець продає, а покупець купує майнові права на об'єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбаченим цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. Об'єктом нерухомості за вказаним договором є об'єкт нерухомості, який має бути побудований, а саме: будівництво одного малоповерхового (два поверхи + мансарда) житлового будинку садибного типу в групі малоповерхових житлових будинків садибного типу по АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1, в будівельних осях "15"-"17" під №8 (аркуш 4 проекту 01-2010-АБ) з такими технічно економічними показниками: площа забудови - 63 кв.м., будівельний об'єм - 354,07 м. куб., загальна площа будинку складає 117,55 кв.м., житлова площа - 67,35 кв.м. Земельна ділянка, на якій розміщено об'єкт нерухомості складає 138 кв.м. (а.с. 9-12).

За твердженнями позивача, що не спростовано відповідачем та третьою особою, 15.12.2017 в органах прокуратури ОСОБА_4 були надані до огляду генеральні плани розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1, датованих 27.08.2014 (а.с. 13) та 01.02.2016 (а.с. 14), поданих Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння" та які погоджені Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, де вона і звернула увагу на невідповідність вказаних документів встановленій процедурі їх розроблення та погодження.

Вважаючи, що відповідач порушив процедуру розроблення та погодження відповідних генеральних планів, наголошуючи, про наявність порушених інтересів ОСОБА_4, зокрема, в частині укладення позивачем договору купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, що буде побудовано за адресою м.Житомир, АДРЕСА_1 на підставі недостовірних документів, позивач звернулась із вказаним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивачем не доведено факту наявності реального порушення її прав та законних інтересів внаслідок погодження Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради генеральних планів розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1, датованих 27.08.2014 та 01.02.2016, поданих Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За частиною першою статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

За статтею 266 КАС оскарженню підлягають правові акти перелічених у цій статті органів як індивідуально-правового, так і нормативно-правового характеру.

Відповідно до частини другої статті 264 КАС право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Отож, процесуальний закон вимагає, щоб у позовній заяві про оскарження нормативно-правового акта позивач, з-поміж іншого, обґрунтував свою належність до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт. Таке ж правило має застосовуватись і до оскарження правових актів індивідуальної дії.

Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб'єкта владних повноважень індивідуального характеру позивач також повинен пояснити які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, передумовою для захисту права є його порушення. Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. Відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Вказана правова позиція також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у ухвалі від 02.01.2018 № 9901/22/17, (та постановах Верховного Суду України від 15.07.2014 № 21-273а14, від 03.02.2015 № 21-617а14, 12.04.2017 № П/800/589/16), які повинні враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в порушення ч.5 ст.44, ч.1, ч.3 ст.77 КАС України не надано жодних належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що здійснення відповідачем погодження генеральних планів розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1, датованих 27.08.2014 та 01.02.2016, поданих Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння" порушило права та законні інтереси ОСОБА_5

З матеріалів справи слідує, що згідно умов договору купівлі-продажу майнових прав на об'єкт нерухомості, який буде побудований від 11 березня 2014 року, об'єктом нерухомості за вказаним договором є об'єкт нерухомості, який має бути побудований, а саме: будівництво одного малоповерхового (два поверхи + мансарда) житлового будинку садибного типу в групі малоповерхових житлових будинків садибного типу по АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_1, в будівельних осях "15"-"17" під № 8 (аркуш 4 проекту 01-2010-АБ) з такими технічно економічними показниками: площа забудови - 63 кв.м., будівельний об'єм - 354,07 м. куб., загальна площа будинку складає 117,55 кв.м., житлова площа - 67,35 кв.м. Земельна ділянка, на якій розміщено об'єкт нерухомості складає 138 кв.м. (а.с. 9-12).

Разом із тим колегія суддів наголошує, що генеральні плани від 27.08.2014 та 01.02.2016 передбачають розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1 та не стосуються земельної ділянки за адресою: м.Житомир, АДРЕСА_1. Окрім того, апелянт сам стверджує, що вказаної адреси АДРЕСА_1 в м.Житомирі взагалі не існує (а.с.242).

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем не доведено факту наявності реального порушення її прав та законних інтересів внаслідок погодження Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради генеральних планів розміщення земельних ділянок під забудову групи малоповерхових житлових будинків садибного типу на орендованих ділянках по АДРЕСА_1, датованих 27.08.2014 та 01.02.2016, поданих Багатопрофільним малим приватним підприємством "Сприяння".

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "29" березня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "17" липня 2018 р.