Справа № 199/1696/18
Суддя: Руденко В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/1696/18
(2-а/199/72/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

16.07.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Дніпра адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій незаконним, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій незаконними, скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК № 910711 від 03.03.2018 про накладення адміністративного стягнення за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 03.03.2018р. він виконував рейс по маршруту Дніпро - Ковель своїм власним транспортним засобом, а саме т/з ДАФ н/з НОМЕР_1, та напівпричіпом Кроне н/з НОМЕР_2. Доїхавши до місця , де зазвичай великоваговий транспорт стоїть перед знаком «Рух тразитного транспорту до м. Київ забороняється з 8-00 до 22-00». О 19-00 год. 03.03.2018р. зупинився за колоною фур. Близько другої години ночі 04.03.2018р. до нього в машину постукали два чоловіка в поліцейській формі, представившись патрульною поліцією, не назвавши своїх прізвищ та своїх посад і і через деякий час прийшли з написаною уже постановою про притягнення його до відповідальності через порушення правил зупинки. Окрім того з листа начальника Бориспільського ВП вказано , що постанова складена 03.03.2018., з нечитаємої постанови начебто складена вона о 20 год. Ст. 122 ч.2 КУпАП, яка передбачає невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу. Позивач зазначає, що виконувати зупинку він не мав змоги, оскільки вже стояв з 19 години, що підтверджується показниками тахографа.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати дії працівників поліції незаконними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 910711 від 03.03.2018 року.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату місце та час повідомлений належним чином, правом подачі відзиву не скористався.

Суд дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 03.03.2018 року о 20 год.00 хв. посадовою особою відповідача у відношенні позивача було винесено постанову серії НК № 910711 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. Зміст правопорушення судом не встановлено згідно постанови, оскільки позивачу направлена абсолютно нечитаєма її копія, що підтверджується зазначеною вище копією постанови, наявної в матеріалах справи. Оригінал вказаної постанови відповідачем суду не надано, ухвала суду про витребування доказів відповідачем не виконана

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 5 ст. 77 КАС України передбачено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, відповідачем не надано будь-яких доказів порушень позивачем ПДР. Оскільки відповідачем, не надано доказів правомірності свого рішення, а саме порушення позивачем будь-яких вимог ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.122 ч.2 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови є обґрунтованими, а постанова серії НК №910711 по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача підлягає скасуванню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають з наступних підстав.

Позивач стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності ОСОБА_3 України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (29.09.2016 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. ОСОБА_3 не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Також є безпідставними твердження позивача, щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, вимоги про визнання дій незаконними суперечать ст. 286 ч.3 КАС України щодо виду судового рішення за наслідками розгляду справи даної категорії.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій незаконними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 03 березня 2018 року серії НК №910711 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, винесену посадовою особою Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя