Справа № 191/1418/18
Суддя: Кухар Д. О.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/1418/18
Провадження № 2-а/191/18/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2018 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кухар Д.О.

при секретарі - Яніної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України в залі суду в м. Синельникове адміністративний позов ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до Інспектора Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пилипчук Андрія Сергійовича про визнання протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 05 квітня 2018 року НК № 278522,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 звернулися до суду з адміністративним позовом до Інспектора Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Пилипчук Андрія Сергійовича про визнання протиправними та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 05 квітня 2018 року НК № 278522.

Вимоги мотивує тим, що 05.04.2018 року відносно нього було винесено постанову серії НК № 278522 про притягнення до адміністративної відповідальності за те, що він 05.04.2018 року близько 12 години 55 хвилин на 35 км + 600 м.а/д ТО401 Дніпропетровськ - Мелітополь будучи відповідальною особою на місці проведення робіт не вжив заходів, щодо узгодження схеми дорожнього руху, а також позначення відповідальними дорожніми знаками місце проведення робіт, чим порушив п.32.1 (А), що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 140 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не згоден, вважає, що вона постановлена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, всупереч вимогам передбачених ст. 283 КУпАП, не враховуючи приписів ч. 3 ст. 33 КУпАП, без урахування характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, просить суд, визнати дії інспектора Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції Пилипчука Андрія Сергійовича, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 680 грн. - неправомірними. Визнати протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ( серії НК № 278522) від 05 квітня 2018 року складено інспектором Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції Пилипчука Андрія Сергійовича, на підставі якої, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. На підставі ст. 293 КАС України провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 140 КУпАП - закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив та не надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, але підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 278522 від 05 квітня 2018 року, 05.04.2018 року приблизно о 12 годині 55 хвилин ОСОБА_1 будучи відповідальною посадовою особою по благоустрою узбіччя автодороги, на 35 км + 600 м.а/д ТО401 Дніпропетровськ - Мелітополь на місці проведення робіт не вжив заходів, щодо узгодження схеми дорожнього руху, а також позначення відповідальними дорожніми знаками місце проведення робіт, чим порушив п.32.1 (А), що передбачає адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 140 КУпАП.

За вчинене правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень.

Частиною 3 статті 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення нормативів щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах місць: провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо, а так само не усунення після закінчення робіт перешкод і не приведення автомобільної дороги, вулиці, залізничного переїзду в стан, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів та пішоходів.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані: окрім іншого: - по закінченні робіт на дорозі, вулиці, залізничному переїзді негайно привести їх у стан, що забезпечує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів і пішоходів, та впорядкувати зони відчуження.

Доказів того, що позивач є посадовою особою, яка є відповідальною за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, суду не надано.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідач, що є суб'єктом владних повноважень, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження, у встановлений судом строк відзив та доказів правомірності прийнятого рішення не надав.

Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично - шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

До матеріалів справи в порушення вимог Інструкції не додано відповідних замірів та схеми.

Зазначаючи у оскаржуваній постанові факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 140 КУпАП , відповідач в порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП не зазначив конкретно в чому виразилося порушення, не вказав нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а лише формально послався на те, що ОСОБА_1 не вжив заходів, щодо узгодження робіт та позначення відповідними дорожніми знаками регулювання дорожнього руху, зазначивши п. 32.1 ПДР України. Також в постанові не зазначено, які конкретно дорожні знаки не були встановлені позивачем.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими, але позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем правомірно винесено постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 140 КУпАП у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року. А також вирішення питання про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, належить до компетенції органу, який приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

На підставі ст. 139 КАС України у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 9, 76, 77, 241-246, 293, 295 КАС України, ч. 3 ст. 140, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суд

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії НК № 278522 від 05 квітня 2018 року складеної інспектором Синельниківського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції Пилипчука Андрія Сергійовича, на підставі якої, ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 140 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д. О. Кухар