Справа № 214/1673/18 (2-а/214/116/18)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року справа № 214/1673/18 (2-а/214/116/18)
(суддя - Прасолов В.М., м. Кривий Ріг)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді-доповідача Чередниченка В.Є.,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Хурсова Богдана Вікторовича на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 травня 2018 року у справі № 214/1673/18(2-а/214/116/18) за позовом ОСОБА_3 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Хурсова Богдана Вікторовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16 березня 2018 року звернувся до суду з позовом до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Хурсова Богдана Вікторовича, згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. серії ЕАА №314727.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перешкод для руху пішохода на перехресті позивач не створював та ним були виконані всі вимоги правил дорожнього руху.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 травня 2018 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. серії ЕАА №314727 є не законною та підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно з постановою серії ЕАА №314727 від 06.03.2018 року винесеної відповідачем, 06.03.2018 року о 08:14:46 в м. Кривий Ріг вул. Володимира Великого, 59 позивач повертаючи ліворуч на регульованому перехресті з вул. Генерала Радієвського на вул. Володимира Великого не надав дороги пішоходам, які переходили проїзну частину на яку він повертав, чим порушив п. 16.2 ПДР України та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.4).

Законність і обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пункт 16.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі по тексту ПДР) визначає, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що пішохід, який переходить проїзну частину на регульованих і нерегульованих перехрестях має переважне право над водіями, які здійснюють поворот на цю частину дороги.

При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення за яке на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2 статті 122 КУпАП (СД диск наявний в матеріалах справи, а.с.18) вбачається, що під час здійснення позивачем повороту пішохід, який в цей час переходив проїзну частину на регульованому перехресті не змінив траєкторії свого руху, тобто відповідачем не зафіксовано факт ненадання позивачем можливості пішоходу перейти дорогу.

Слід зазначити й те, що відповідачем в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач повертаючи ліворуч на регульованому перехресті не надав дороги пішоходам, які переходили проїзну частину на яку він повертав, проте при відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення за яке на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 2 статті 122 КУпАП вбачається, що під час здійснення позивачем повороту проїзну частину перетинав лише один пішохід.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції враховує і те, що після зупинки позивача працівниками поліції, позивач заперечував факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 статті 122 КУпАП та надав відеофіксацію здійснену відеореєстратором, що був розміщений в його автомобілі.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції проте, що вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Хурсова Богдана Вікторовича - залишити без задоволення, а рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 травня 2018 року у справі № 214/1673/18(2-а/214/116/18) - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272, ст. 286 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко