Справа № 815/1202/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 липня 2018 року

Київ

справа №815/1202/17

адміністративне провадження №К/9901/1613/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року (головуючий суддя - Бутенко А.В., судді - Балан Я.В., Марин П.П.) та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року (головуючий суддя - Бутенко А.В., судді - Балан Я.В., Марин П.П.)

у справі №815/1202/17

за позовом ОСОБА_3

до державного секретаря Міністерства закордонних справ України

про встановлення відсутності компетенції -

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до державного секретаря Міністерства закордонних справ України, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд встановити відсутність компетенції відповідача у наданні листа від 07.02.2016 року.

Обґрунтовуючи позов позивач посилалась на те, що державний секретар Міністерства закордонних справ України, не має компетенції надавати відповіді як Міністр закордонних справ України щодо порушених питань.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року, яка постановлена в судовому засіданні та занесена у журнал судового засідання від 22.08.2017р., вирішено продовжити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в ній доказами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до державного секретаря Міністерства закордонних справ України, стягнуто з ОСОБА_3 до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного, на її думку, права.

Не погоджуючись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила: 1) скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року про письмове провадження та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року; 2) звільнити її від сплати судового збору; 3) прийняти нову постанову на захист її прав.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року про продовження судового розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції зазначив, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не підлягає окремому оскарженню.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року залишено без руху, апелянту надано строк для виправлення недоліків апеляційної скарги до 30 листопада 2017 року.

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року.

В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення на захист її прав.

Оскаржуючи ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року вказує на те, що суд першої інстанції не поставив на обговорення можливість подальшого письмового провадження та прийняв рішення незважаючи на її заперечення.

Оскаржуючи постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року, посилається на відсутність компетенції державного секретаря Міністерства закордонних справ України на надання відповіді від 07.02.2017р. замість Міністра закордонних справ України.

Касаційна скарга не містить клопотання ОСОБА_3 про розгляд справи за її участі.

У лютому 2018 року Міністерство закордонних справ України надало відзив на касаційну скаргу, яким просить відмовити у задоволені касаційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу не містить клопотання про розгляд справи за участі представника.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року зазначену касаційну скаргу призначено до касаційного розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.7 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Статтею 13 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) передбачено, що особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.7 ч.3 ст.2 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017р.) встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

У відповідності до ст.13 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017р.) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Пунктами 1 та 2 ч.5 ст.214 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо: справа не підлягає касаційному розгляду у порядку адміністративного судочинства; справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Відповідно до частин 1 - 3 ст.328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017р.) встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

В п.22 рішення від 28 березня 2006 року «Мельник проти України» (Заява №23436/03) Європейської суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду &?д;…&gн;, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Зі змісту ч.1 ст.211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) та ч.2 ст.13, ч.1 ст.328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017р.) випливає, що як на момент подання скаржником касаційної скарги так і на момент відкриття касаційного провадження не підлягали касаційному оскарженню судові рішення суду першої інстанції, які не переглядалися в апеляційному порядку.

Крім того, Кодексом Адміністративного судочинства України не передбачено скарження ухвали про продовження судового розгляду справи в порядку письмового провадження. Заперечення на таку ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року та постанова Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року не переглядались в апеляційному порядку, таке судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Приписами п.1 ч.1 ст.333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційне провадження у цій справі щодо ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року та постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року помилково відкрито раніше, а ці оскаржувані судові рішення не можуть бути переглянуті Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному главою 2 розділу ІІІ чинної редакції КАС, то, згідно з частиною другою статті 339 КАС України, касаційне провадження підлягає закриттю в цій частині.

Керуючись статтями 13, 333, 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И В :

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі №815/1202/17 за позовом ОСОБА_3 до державного секретаря Міністерства закордонних справ України про встановлення відсутності компенсації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа