Справа № 809/4403/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2018 року

м. Київ

справа №809/4403/15

адміністративне провадження №К/9901/7570/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик Ю.А., Гімона М.М., -

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 809/4403/15

за позовом державного підприємства (далі - ДП) «Брошнівське лісове господарство» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - (Мінекономрозвитку), третя особа - Державна фіскальна служба України (далі - ДФС), про визнання протиправними та скасування наказів про застосування спеціальної санкції до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ДП «Брошнівське лісове господарство»

на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Лучко О.О., суддів Матуляка Я.П., Григорука О.Б. та

ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Шавеля Р.М., суддів Костіва М.В., Затолочного В.С., -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2015 року ДП «Брошнівське лісове господарство» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просив визнати незаконними та скасувати накази Мінекономрозвитку від 20 липня 2015 року № 831 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності України» (далі - Наказ № 831) в частині застосування до нього санкцій та 28 вересня 2015 року № 1211 «Про зміну виду спеціальної санкції, застосованої до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» (далі - Наказ № 1211) в частині застосування до нього спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності (далі - ЗЕД).

Позов мотивовано тим, що Наказ №831 прийнятий із порушенням норм чинного законодавства, без з'ясування фактичних обставин, які виключають наявність встановленого факту порушення позивачем Закону України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон № 959-XII), що призвело до обмеження прав ДП «Брошнівське лісове господарство» та дискримінації його, як суб'єкта ЗЕД, оскільки контрагент позивача - компанія «Zortex Bussines LLP» змінила юридичну адресу з Англії на Шотландію, у зв'язку із чим була виключена з Англійського реєстру та включена до Шотландського реєстру компаній, що є доказом діючої компанії.

Щодо Наказу №1211, то на думку позивача, ним порушено принцип індивідуальності обрання міри відповідальності для суб'єкта господарювання, оскільки цей наказ розповсюджується більш ніж на 60 підприємств України.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 25 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року, відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що подання ДФС , яке стало основу застосування спірних санкцій, містило всі обов'язкові реквізити та відповідало вимогам закону, через що у відповідача були відсутніми правові підстави для відмови у застосуванні санкцій до позивача. При цьому, суди достовірно встановили факт виключення компанії «Zortex Bussines LLP» з реєстру, її ліквідацію з 15 липня 2014 року, остання була недіючою, однак позивач, незважаючи на вказані обставини, продовжував здійснювати експортні операції за прямими контрактами на адресу даної компанії.

05 вересня 2016 року ДП «Брошнівське лісове господарство» звернулося до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року, ухвалити нове - про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до пункту 4.2 Положення про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року № 52 (далі - Положення про застосування спеціальних санкцій) подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів ЗЕД або тимчасового зупинення ЗЕД повинно містити відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію, однак у поданні ДФС зроблене лише посилання на статтю 6 Закону № 959-XII.

Вищий адміністративний суд Україною ухвалою від 12 жовтня 2016 року відкрив касаційне провадження та витребував матеріали справи.

27 жовтня 2016 року до суду касаційної інстанції від відповідача надійшли заперечення на вказану касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Пунктом 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частини третя статті 3 КАС України).

Касаційний адміністративний суд заслухав у попередньому судовому засіданні доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що 11 лютого 2014 року між ДП «Брошнівське лісове господарство» (продавець) та компанією «Zortex Bussines LLP», Великобританія, (покупець) укладено контракт № 9 на придбання пиломатеріалів (Т.1, а.с.45-46).

Також 23 грудня 2014 року між ДП «Брошнівське лісове господарство» (продавець) та компанією «Zortex Bussines LLP», Шотландія (покупець), укладено контракт № 23/15 на придбання пиломатеріалів (Т.1, а.с.42-44).

28 травня 2015 року ДФС звернулося до Департаменту регулювання ЗЕД Міністерства економічного розвитку і торгівлі України із поданням № 12920/5/99-99-08-02-01-16 «Про вжиття заходів», в якому просило застосувати до суб'єктів ЗЕД, у тому числі ДП «Брошнівське лісове господарство», спеціальну санкцію за порушення статті 6 Закону № 959-XII.

Наведене подання обґрунтоване тим, що Головним управління власної безпеки ДФС за результатами моніторингу та аналізу експортних операцій з товаром «лісоматеріали» встановлено вивезення за межі митної території України вказаного товару за численними зовнішньоекономічними контрактами, у тому числі на адресу англійської фірми «Zortex Bussines LLP» (Лондон). Разом з тим, згідно даних інформаційної мережі Інтернет (сайт opencorporates.com/companes) вказана компанія знаходиться у статусі розформованої, тобто, припинила свою діяльність з 15 липня 2014 року (Т.1, а.с.69-75).

З метою перевірки діяльності вищезазначеної компанії Головним управління власної безпеки ДФС скеровано запит до Міністерства закордонних справ України та одержано від останнього відповідь про те, що згідно з інформацією, отриманою від Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, відповідно до витягів з офіційного реєстру компаній Великої Британії та бази Агентства кредитного рейтингу, компанію «Zortex Bussines LLP» було ліквідовано 15 липня 2014 року державним реєстром, оскільки компанія була недіючою. Водночас, 30 вересня 2014 року до реєстру було внесено нову компанію з ідентичною назвою «Zortex Bussines LLP» (№ S0305036; Suite 20, 12 South Bridge, Edinburgh, Scotland) (Т.1, a.c.76-99).

20 липня 2015 року Мінекономрозвитку відповідно до статті 37 Закону № 959-XII на підставі подання ДФС від 28 травня 2015 року № 12920/5/99-99-08-02-01-16 видало Наказ № 831, яким за порушення статті 6 вищевказаного Закону в 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом застосувало спеціальну санкцію - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів України, зазначених в додатку до вказаного наказу, в тому числі і до ДП «Брошнівське лісове господарство» (Т.1, а.с.33-41).

18 вересня 2015 року ДФС направило до Мінекономрозвитку подання № 22098/5/99-99-08-02-02-15, в якому не заперечило щодо зміни спеціальної санкції з тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, застосованої Наказом № 831, на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності (Т.1, а.с.102-106).

На підставі вказаного подання Міністерство економічного розвитку і торгівлі України Наказом № 1211 з дня набрання чинності цим наказом змінило вид спеціальної санкції, застосованої до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, з тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. У додатку до цього наказу в позиції 38 зазначено ДП «Брошнівське лісове господарство» (Т.1, а.с.107-110).

14 січня 2016 року ДП «Брошнівське лісове господарство» подало до Мінекономрозвитку клопотання за № 04-01/15 про скасування спеціальної санкції у зв'язку з відсутністю порушень з боку підприємства чинного законодавства з наданням на підтвердження наступних документів: довідки ДПІ у Рожнятівському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів; відповідь Івано-Франківської митниці ДФС про відносини між ДП «Брошнівське лісове господарство» та компанією «Zortex Bussines LLP» з початку 2015 року та довідки Рожнятівської філії Івано-Франківського обласного управління AT «Ощадний банк» про відсутність порушень ДП «Брошнівське лісове господарство» законодавчо встановлених строків за зовнішньоекономічними (експортними) контрактами (Т.1, а.с.117).

За результатами розгляду вказаного клопотання Мінекономрозвитку прийняло наказ від 21 січня 2016 року № 94 «Про тимчасове зупинення дії спеціальної санкції, що застосована до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України» про тимчасове, до 01 травня 2016 року, зупинення дії спеціальної санкції, застосованої до ДП «Брошнівське лісове господарство» (Т.1, а.с.114-116).

Крім того, 22 березня 2016 року ДП «Брошнівське лісове господарство» подало до Мінекономрозвитку клопотання про скасування спеціальної санкції з тих підстав, що на час укладення 11 лютого 2014 року контракту № 9 між ДП «Брошнівське лісове господарство» та компанією «Zortex Bussines LLP», Великобританія, по купівлі пиломатеріалів та 23 грудня 2014 року контракту № 23/15 між ДП «Брошнівське лісове господарство» із компанією «Zortex Bussines LLP», Шотландія, по купівлі пиломатеріалів, дані компанії були дієздатні та мали право укладати договори (Т.2, а.с.82-83); на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій наведене клопотання не було розглянуто.

Також суди встановили, що відповідно до інформації з Реєстраційної палати, наданої Міністерством закордонних справ України стосовно компанії «Zortex Business LLP», ОS 370510, дана компанія була зареєстрована 06. Грудня 2011 року з місцем реєстрації Лондон, Сполучене Королівство двома уповноваженими учасниками («Альфа Капітал Менеджмент ЛТД» та «Капітал Менеджмент Груп Лімітед»), 01 квітня 2014 року було оголошено про розпуск компанії, а 15 липня 2014 року партнерство з обмеженою відповідальністю ліквідовано (Т.2, а.с.1-21).

Відповідно до інформації з Реєстраційної палати, наданої Міністерством закордонних справ України стосовно компанії «Zortex Business LLP», SO 305036, дана компанія була зареєстрована 30 вересня 2014 року з місцем реєстрації Единбург, Шотландія, двома уповноваженими учасниками («Ейт Холдінг Ко» та «Прайват Ессет Груп Лтд») (Т.2, а.с.41-60). Стосовно даної компанії була відсутня будь-яка інформація на підтвердження того, що вказані учасники компанії «Zortex Business LLP», SO 305036, змінили учасників компанії «Zortex Business LLP», ОS 370510.

При цьому вказана інформація засвідчена офіційною печаткою Управління державної реєстрації юридичних осіб Англії та Уельсу, а тому є відсутніми підстави вважати, що відбулась тільки зміна місцезнаходження компанії «Zortex Business LLP», ОS 370510, з Великобританії на Шотландію.

Крім цього суди встановили, що впродовж липня 2014 року - квітня 2015 року підприємствами-резидентами, в тому числі й позивачем, здійснено експорт лісоматеріалів на адресу компанії «ZORTEX BUSINESS LLP», WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET, LONDON, EC2N 1HQ UNITED KINGDOM, Compani No. OS370510 (Великобританія), яка ліквідована з 15 липня 2014 року (стан підприємства «dissolved») (Т.1, а.с.100).

Зокрема, у вантажно-митних деклараціях від 25 березня 2015 року № 206070000/2015/001982 та від 06 лютого 2015 року № 206070000/2015/001209, зазначено саме вказаний нерезидент («ZORTEX BUSINESS LLP», WORLD TRADE CENTRE TOWER 42 25 OLD BROAD STREET, LONDON, EC2N 1HQ UNITED KINGDOM, Compani No. OS370510 (Великобританія), наявне покликання на контракт № 23/15, який був укладений між позивачем та компанією «Zortex Bussines LLP», Шотландія (Т.1, а.с.100, 136).

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону № 959-XII ЗЕД - це діяльність суб'єктів господарської діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) - це матеріально оформлена угода двох або більше суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов'язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Відповідно до статті 2 цього Закону суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об'єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об'єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб'єктів господарської діяльності.

До видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб'єкти цієї діяльності, належать, зокрема, експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили (стаття 4 Закону № 959-XII).

Частиною першою статті 6 Закону № 959-XII визначено, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Стаття 37 Закону № 959-XII містить перелік спеціальних санкцій, які можуть застосовуватися до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності за порушення цього або пов'язаних з ним законів України.

Зокрема, це - застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій (абзац четвертий частини першої статті 37 Закону № 959-XII)

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (абзац четвертий частини першої статті 37 Закону № 959-XII).

Відповідно до частини другої цієї ж статті Закону № 959-XII вказані санкції застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію (частина третя статті 37 Закону № 959-XII).

За правилами частин п'ятої та шостої статті 37 Закону № 959-XII індивідуальний режим ліцензування діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України та скасовується центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики.

Тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності діє до моменту усунення порушень законодавства України або застосування практичних заходів, що гарантують виконання цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, але не більше трьох місяців з дати винесення відповідного рішення центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики. Після тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності або іноземні суб'єкти господарської діяльності переводяться центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики на індивідуальний режим ліцензування.

Положення про застосування спеціальних санкцій визначає порядок застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону № 959-XII до українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності.

Відповідно до пункту 4.2 вказаного Положення подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів ЗЕД повинні містити таку інформацію: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію.

Також у поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.

Процедура підготовки Державною податковою адміністрацією подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Міністерства економіки України, розгляду цих подань Мінекономіки та передачі ним наказів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Державної податкової адміністрації визначена Порядком взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затверджений на виконання вимог статті 37 Закону № 959-XII наказом ДПА України та Міністерства економіки України від 09 листопада 2006 року № 340/672.

Вказаний Порядок містить аналогічні положення щодо форми та змісту подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів ЗЕД, визначеного Положенням про застосування спеціальних санкцій.

Відповідно до пункту 4.8 Положення про застосування спеціальних санкцій про застосування санкцій, передбачених статтею 37 Закону № 959-XII, видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.

Відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України видаються у разі скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії санкцій, застосованих до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що підставою для застосування спеціальних санкцій до суб'єкта ЗЕД є внесення уповноваженим органом до центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики обґрунтованого подання за формою та змістом, яке відповідає положенням частини третьої статті 37 Закону № 959-XII та прийнятим на виконання неї підзаконних нормативно-правових актів.

У справі, яка розглядається суди встановили, що подання ДФС, які стали підставою для прийняття оспорюваних наказів, містили всі обов'язкові дані: назву і реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України, відомості про зміст правопорушення, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, назву і реквізити контрагента.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у відповідача не було передбачених законодавством підстав для відмови у застосуванні до позивача спеціальної санкції та її зміни в подальшому, оскільки подання ДФС за формою та змістом відповідали вимогам частини третьої статті 37 Закону № 959-XII, тому на момент прийняття оскаржуваних наказів останні були прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 20 травня 2014 року (справа № 21-76а14) не заслуговує на увагу, оскільки цією постановою відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України (в редакції, яка була чинною на час її ухвалення) у зв'язку із відсутністю неоднакового застосування норм матеріального права. А відтак, в ній не містяться висновки щодо правильності правозастосування судом касаційної інстанції у рішенні про перегляд якого було подано заяву.

Також, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо скасування податкових повідомлень-рішень у справі № 809/775/16 (876/6234/16), оскільки в цій справі, суд апеляційної інстанції керувався тим, що відповідно до додатку від 28 жовтня 2014 року №4 до контракту від 11 лютого 2014 року №9, укладеного між позивачем та фірмою «Zortex Businesss LLP» Великобританія, платником по вказаному контракту може виступати «Interline management L.P.». тому, встановивши, що кошти надходили від «Interline management L.P.», дійшов висновку, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже, вказане не спростовує того, що поставки за вказаним контрактом відбувались на адресу підприємства у Великобританії, також і після його ліквідації.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Касаційний адміністративний суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Як зазначено у частині четвертій статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, Касаційний адміністративний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оспорюваних рішень і погоджується з їх висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну державного підприємства «Брошнівське лісове господарство» залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року у справі № 809/4403/15 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон,

Судді Верховного Суду