Справа № 813/4580/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3479/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Болюк Н. В.,

представника відповідача - Квасниці Н. Б.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 813/4580/17 (рішення ухвалене о 11:36 год. у м. Львові судом у складі головуючого судді Кухар Н. А., повний текст рішення виготовлено 02 квітня 2018 року) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2017 року № , № , № .

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач протиправно визначив їй зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 87513.85 грн, військового збору на суму 6620.64 грн та застосував до неї штрафні санкції за неподання річної декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) на суму 170 грн, оскільки анульована банком сума боргу за наданим їй кредитом не є додатковим благом в розумінні статті 164 Податкового кодексу України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча її належним чином повідомлено про дату, час та місце його проведення, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта перевірки від 03 серпня 2017 року № 1128/13-01-13-07/НОМЕР_4, складеного за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за податком на доходи фізичних осіб на суму 87513.85 грн, з яких на 70011.08 грн за основним платежем та на 17502.77 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за військовим збором на суму 6620.64 грн, з яких на 5296.51 грн за основним платежем та на 1324.13 грн за штрафними (фінансовими) санкціями, № , яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію з податку на доходи фізичних осіб на суму 170 грн.

Підставою для визначення позивачеві податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 70011.08 грн, військового збору на суму 5296.51 грн, штрафної (фінансової) санкції на суму 170 грн слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1. статті 167, підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, підпунктів 1.2, 1.3, 1.5, 1.6 пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Вказані висновки обґрунтовані посиланням на те, що позивач не сплатив податок з доходу (з суми прощеної заборгованості за кредитом), не здійснив нарахування та сплату з такого доходу військового збору, не подав річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) із зазначенням суми вказаного доходу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що анульована банком сума заборгованості позивача за кредитом є додатковим благом в розумінні статті 164 Податкового кодексу України, оскільки включає в себе лише суму заборгованості по кредиту (без процентів комісії та/або штрафних санкцій (пені), а відтак позивач повинна була сплатити з вказаної суми податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та включити вказану суму у податкову декларацію за 2015 рік.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на наступне.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Певні неточності в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, були усунуті шляхом внесення змін до вказаної норми згідно з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов'язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Разом з тим пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпунктів 1.2, 1.3, 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України об'єктом оподаткування збором є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 49.18.4. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 179.1. статті 179 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що обов'язок повідомити платника податку - боржника про суму прощеного (анульованого) боргу (додаткового блага) та включити таку суму до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку лежить на кредиторові. При цьому обов'язок боржника сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації безпосередньо пов'язаний з обов'язком кредитора повідомити про суму прощеного (анульованого) боргу (додаткового блага). Неналежне виконання кредитором свого обов'язку щодо повідомлення боржника про прощення (анулювання) боргу має наслідком покладення на нього всіх обов'язків податкового агента щодо доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку.

Як видно з матеріалів справи 17 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір кредиту № 615/26-182, відповідно до якого позивачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру були надані грошові кошти в сумі 40000.00 доларів США (202000.00 грн) зі сплатою 13.5%.

09 листопада 2015 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір про внесення змін № 1 до Договору від 17 квітня 2008 року № 615/26-182, відповідно до якого позивач набувала право на анулюванння (прощення) залишку заборгованості за договором кредиту на суму 15617.02 доларів США у випадку сплати нею 13500.00 доларів США кредитної заборгованості (загальна сума - 29117.02 доларів США).

При цьому слід зазначити, що станом на момент укладення цього договору основна сума заборгованості позивача за кредитом становила 26333.06 доларів США, а заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом - 2783.96 доларів США (загальна сума - 29117.02 доларів США).

Тобто згідно з вказаним договором сторони домовились про те, що предметом анулюванння (прощення) є заборгованість в сумі 15617.02 доларів США, яка в сукупності складалась з частини основної суми боргу та частини заборгованості по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом.

Частки основної суми боргу та заборгованості по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом, які підлягали прощенню згідно з вказаним вище договором окремо визначені не були.

Як наслідок кредитором в порушення вимог статті 164 Податкового кодексу України помилково здійснено розрахунок отриманого позивачем додаткового блага та повідомлено позивача про анулювання (прощення) йому суми основної заборгованості за кредитом в розмірі 15617.02 доларів США.

Відповідно використавши надану кредитором інформацію щодо отриманого позивачем додаткового блага внаслідок анулювання (прощення) йому основної суми боргу за договором кредиту відповідач прийшов до помилкового висновку про розмір отриманого позивачем доходу (додаткового блага), а відповідно помилково визначив йому зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Відтак винесені відповідачем податкові повідомлення - рішення від 21 серпня 2017 року № , № є протиправними та підлягають скасуванню.

Разом з тим визначення розміру податку, який підлягав сплаті у зв'язку з отриманням позивачем додаткового блага за даних умов є неможливим, оскільки вказаний вище договір передбачав прощення частини заборгованості позивача, яка в сукупності складалася з основного боргу за кредитом та заборгованості по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом без визначення їх розміру.

Щодо податкового повідомлення - рішення № , то таке також підлягає скасуванню, оскільки неналежне виконання кредитором свого обов'язку щодо повідомлення позивача про розмір отриманого ним доходу (прощеного йому боргу) унеможливило виконання позивачем свого обов'язку щодо подання річної декларації про майновий стан і доходи із зазначенням суми вказаного доходу.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про правомірність дій відповідача щодо винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 813/4580/17 - скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 21 серпня 2017 року № , № , № .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 20 липня 2018 року.