Справа № 819/2014/17
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3126/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" та Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 819/2014/17 (час прийняття 14:03 год., м. Тернопіль, суддя Мірінович У.А., повний текст складений 02 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

28 листопада 2017 року приватне акціонерне товариство (ПрАТ) ,,Галіція Дистилері" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління (ГУ) ДФС у Тернопільській області від 21.08.2017 за № та № .

Рішенням від 22 березня 2018 року Тернопільський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 21.08.2017 № в частині застосування до приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення у сфері ЗЕД на суму 617051 грн. 37 коп.

Також суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області від 21.08.2017 № про застосування до приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу за порушення декларування у сфері ЗЕД на суму 340 (триста сорок) грн. 00 коп..

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

ПрАТ ,,Галіція Дистилері" та ГУ ДФС у Тернопільській області подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що суд допустив порушення вимог матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПрАТ ,,Галіція Дистилері" зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у визнанні протиправним та скасуванні податкового повідомлення - рішення від 21.08.2017 року за № на суму 318 689 грн. 06 коп., виходив з того, що зарахування зустрічних однорідних вимог між ПрАТ ,,Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО за зовнішньоекономічним контрактом від 03.02.2016 року відбулось після порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД, а тому відповідач правомірно нарахував пеню з моменту граничного терміну надходження валютної виручки по дату акта зарахування зустрічних однорідних вимог від 20.01.2017 року.

При цьому суд не врахував та не надав мотивованої оцінки аргументам позивача щодо застосування до експортних операцій між резидентами України та нерезидентами Республіки Молдова положень Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Республіки Молдова про вільну торгівлю від 13.11.2003 року, яка ратифікована Законом України № 2581-ГУ від 19.05.2005 року, та Договору про зону вільної торгівлі від 18.10.2011 року, що ратифікований Законом України № 5193-УІ від 30.07.2012 року.

Частиною 1 ст. 15 цієї Угоди встановлено, що платежі у вільноконвертованій валюті, які стосуються торгівлі між Сторонами, і переказ таких платежів на територію держави однієї зі Сторін, на якій проживає кредитор, будуть вільні від будь-яких обмежень.

Статтею 13 Договору передбачено, що Сторони не зберігають і не встановлюють нових обмежень на міжнародні перекази і платежі за постачання товарів у рамках здійснення взаємної торгівлі товарами, за винятком обставин, передбачених статтею 14 цього Договору.

Із аналізу статті 14 цього Договору випливає, що вона стосується встановлення Стороною обмежень, в тому числі на платежі та перекази, щодо імпорту товарів при наявності попереднього погодження (затвердження) Міжнародного валютного фонду.

Однак, всупереч вимогам ст. 7 КАС України, ст. 19 Закону України ,,Про міжнародні договори України", якими визначена пріоритетність норм міжнародного договору перед національним законодавством, суд першої інстанції не застосував норми Угоди про вільну торгівлю та Договору про зону вільної торгівлі, внаслідок чого дійшов помилкового та необґрунтованого висновку про правомірність нарахування відповідачем пені за порушення у сфері ЗЕД в розмірі 318 689 грн. 06 коп..

З огляду на викладене,позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання та скасування податкового повідомлення - рішення від 21.08.2017 № в частині застосування (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення у сфері ЗЕД на суму 318 689 грн. 06 коп. та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення про задоволення позовних вимог.

ГУ ДФС у Тернопільській області свою апеляційну скаргу мотивує тим, що під час перевірки ПрАТ ,,Галіція Дистилері" встановлено факти порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД, а тому до позивача правомірно застосовані штрафні (фінансові) санкції у вигляді пені.

Крім того, станом на 01.01.2017 року та 01.04.2017 року рахувалася прострочена дебіторська заборгованість у сумі 75152,00 доларів США та у сумі 65152,00 доларів США відповідно до контракту від 03.02.2016 року № 03/02, укладеного з нерезидентом ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО.

Однак, Декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України та знаходяться за її межами, станом на 01.01.2017 року та 01.04.2017 року до контролюючого органу та регіонального відділення Національного банку України позивач не подав.

За таких обставин відповідач вважає правомірними оскаржені податкові повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ПрАТ ,,Галіція Дистилері" подало відзив на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Тернопільській області, в якому обґрунтовує правомірність рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та просить відхилити скаргу відповідача.

Правом подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить її задовольнити в повному обсязі. При цьому заперечив вимоги апеляційної скарги відповідача та просить залишити скаргу відповідача без задоволення,

Представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечив вимоги апеляційної скарги позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи скарг, апеляційний суд вважає, що скарги не належать до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що посадові особи ГУ ДФС у Тернопільській області провели документальну позапланову виїзну перевірку фінансово - господарської діяльності ПрАТ ,,Галіція Дистилері" з питань дотримання вимог валютного законодавства за окремими зовнішньоекономічними контрактами за період з 03.02.2016 по 22.05.2017, яку оформили актом від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359 (а.с. 9-12).

Під час перевірки посадові особи відповідача дійшли висновку про порушення товариством позивача вимог статті 1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", а саме несвоєчасне поступлення валютної виручки по контракту № 03/02 від 03.02.2016:- на суму 27632 дол. США на 194 дні; - на суму 10000 дол. США на 71 день; - на суму 37520 дол. США на 160 днів.

Станом на 22.05.2017 по контракту № 03/02 від 03.02.2016 рахується прострочена дебіторська заборгованість у розмірі 65152 дол. США (граничний термін поступлення валютної виручки 27632 дол. США - 09.11.2016, 37520 дол. США -13.12.2016).

Крім того, на думку ГУ ДФС у Тернопільській області, позивач порушив приписи статті 9 Декрету КМУ ,,Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93, статті 1 Указу Президента України ,,Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", а саме: станом на 01.01.2017 та 01.04.2017 не подав до Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області декларацію про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту і знаходяться за її межами.

На підставі висновків акту перевірки Бучацька ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області 12.06.2017 прийняла податкові повідомлення-рішення: за - № , яким застосувала до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 935740,43 грн.;

- № , яким застосувала до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 340 грн.

ПрАТ ,,Галіція Дистилері" подало скаргу на податкові повідомлення-рішення, однак, 17.08.2017 року ДФС прийняла рішення № 18191/6/93-93-11-01-02-25, яким скасувала податкові повідомлення - рішення від 12.06.2017 за № , та зобов'язала Бучацьку ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області передати ГУ ДФС у Тернопільській області матеріали справи для винесення нових податкових повідомлень - рішень відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с.114-117).

Виконуючи рішення ДФС, ГУ ДФС у Тернопільській області 21.08.2017 прийняла наступні податкові повідомлення - рішення (а. с. 17-20): - № форми ,,С", яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 935740,43 грн.;

- № форми ,,С", яким застосувало до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 340 грн..

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 03.02.2016 між ПрАТ ,,Галіція Дистилері" (продавець) та нерезидентом ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО (Республіка Молдова), як покупець, був укладений контракт № 03/02, згідно умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити коньячний спирт міцністю 62-70%, код УКТЗЕД . Ціна на товар визначається у розмірі 2 дол. США за 1 літр абсолютного алкоголю (а.с. 21-22).

На виконання умов зазначеного контракту ПрАТ ,,Галіція Дистилері" у період березень - серпень 2016 р. поставило (передало у власність) ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО товар на загальну суму 112784 дол. США, в тому числі: - згідно митної декларації № 403020000/2016/000369 від 30.03.2016 на суму 37632 дол. США (а.с. 29);

- згідно митної декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 на суму 37632 дол. США (а.с. 30);

- згідно митної декларації № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 на суму 37520 дол. США (а.с. 31).

Грошові кошти у рахунок оплати товару по зазначеному контракту поступили позивачу в повному розмірі 24.05.2016 згідно декларації № 403020000/2016/000369 від 30.03.2016, а у рахунок оплати товару згідно декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 в сумі 10000 дол. США - поступили 19.01.2017.

Одночасно, 03.02.2016 між ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" ООО (постачальник) та ПрАТ ,,Галіція Дистилері" (покупець) укладено контракт № МС/ГД-2016, згідно умов якого постачальник зобов'язався передати у власність покупцю, а покупець прийняти і оплатити коньячний спирт, витримки 5 років, міцністю 55-70%, код УКТЗЕД . Ціна на товар визначається у розмірі 2,50 дол. США за 1 літр абсолютного алкоголю (а. с. 32-33).

Згідно акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.02.2016 по 20.01.2017 між ПрАТ ,,Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" ООО, нерезидентом відвантажено товару на суму 140980 дол. США, валютна виручка перерахована ПрАТ ,,Галіція Дистилері" в розмірі 75828 дол. США. Заборгованість станом на 20.01.2017 в користь ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" ООО становить 65152 дол. США (а.с. 38).

Надалі, 20.01.2017 між ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" ООО (Старий кредитор, постачальник по контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016), ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО (Новий кредитор) та ПрАТ ,,Галіція Дистилері" (Боржник) укладена Додаткова угода № 1 до контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 (а.с. 34), згідно якого Старий кредитор уступає, а Новий кредитор приймає право вимоги від Боржника виконання зобов'язань по оплаті грошових коштів по контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 в сумі заборгованості Боржника в розмірі 65152 дол. США.

Сума заборгованості Боржника перед Старим кредитором у розмірі 65152 дол. США стає сумою заборгованості Боржника перед Новим кредитором.

Згідно з актом про залік зустрічних однорідних вимог б/н від 20.01.2017, який складений ПрАТ ,,Галіція Дистилері" (Сторона 1) та ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО (Сторона 2), які станом на 20.01.2017 мають зустрічні однорідні вимоги один до одного, термін виконання яких настав і цим актом підтверджують проведення заліку зустрічних однорідних вимог по контракту № 03/02 від 03.02.2016 та по Додатковій угоді № 1 від 20.01.2017 до контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 (арк. справи 39), а саме:

1. Згідно контракту № 03/02 від 03.02.2016 Сторона 1 є кредитором, а Сторона 2 - боржником по виконанню грошового зобов'язання в сумі 65152 дол. США.

2. Згідно Додаткової угоди № 1 від 20.01.2017 до контракту № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 Сторона 1 є боржником, а Сторона 2 - кредитором по виконанню грошового зобов'язань в сумі 65152 дол. США.

3. З моменту проведення заліку зазначені грошові зобов'язання Сторін один перед одним на суму 65152 дол. США припиняються.

В акті перевірки від 26.05.2017 № 3072/19-00-14-02/31274359 зафіксовано та не заперечується сторонами у справі, що на підтвердження обставин припинення зобов'язань з оплати товару в розмірі 65152 дол. США по контракту № 03/02 від 03.02.2016 позивач під час зазначеної перевірки надав всі необхідні документи відповідачу, зокрема: контракт № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 з нерезидентом ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" ООО та Додаткову угоду № 1 до нього від 20.01.2017, акти звірки взаємних розрахунків з нерезидентами ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО та ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" станом на 20.01.2017, акт від 20.01.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог між ПрАТ ,,Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО.

Однак, відповідач під час перевірки не врахував зазначені документи, посилаючись на постанову НБУ ,,Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 13.12.2016 № 410 та пункт 2.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 № 136, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/3631.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що проведення заліку взаємної заборгованості з нерезидентом, в тому числі на підставі додаткової угоди до контракту в сфері ЗЕД (за умови відсутності спору між сторонами з приводу характеру зобов'язань, їх змісту, умов виконання) свідчить, що у нерезидента відсутнє зобов'язання з повернення резиденту України іноземної валюти або товару, з моменту проведення заліку відсутня заборгованість нерезидента в іноземній валюті, а відповідно правові підстави для нарахування резиденту пені на неіснуючу заборгованість відсутні.

Оскільки, припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом відбулось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого дебіторська заборгованість у передбачений законодавством спосіб була погашена, тобто відсутня, суд дійшов висновку що належні ПрАТ ,,Галіція Дистилері" валютні цінності у вигляді заборгованості в іноземній валюті на звітну дату - 01.04.2017 за межами України не знаходились, і, відповідно, не вимагали декларування, у зв'язку із чим підстави для застосування штрафу відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною четвертою статті 1 вказаного Закону передбачено, що Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Так, у період здійснення розрахунків за контрактом № 03/02 від 03.02.2016 року з компанією-нерезидентом ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО (Республіка Молдова) діяли постанови Правління Національного банку України від 04 грудня 2015 року № 863, від 3 березня 2016 року № 140 ,,Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України", якими встановлювався 90-денний строк проведення розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, передбаченими в статтях 1 та 2 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Однак, з 09 червня 2016 року постановами Правління Національного банку України від 7 червня 2016 року № 342 , від 14 вересня 2016 року № 386 та від 13 грудня 2016 року № 410 було визначено установити, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Відповідно до пункту 2 вищевказаних постанов Правління Національного банку України встановлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 ,,Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання".

Відповідно до підпункту ,,а" пункту 5.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами) підлягають зарахуванню на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів через розподільні рахунки.

Тобто кошти, які знаходяться на розподільчому рахунку, перебувають на території України. У свою чергу уповноважений банк забезпечує зарахування коштів, що перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами) на аналітичні (розподільчі) рахунки, які є окремими для кожного суб'єктів господарювання.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Порядок зарахування виручки резидентів у іноземній валюті, передбачений Законом України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", чітко встановлює обов'язок її зарахування саме на валютні рахунки, не розмежовуючи їх при цьому на розподільчі чи поточні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що датою виконання вимог статті 1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" є дата зарахування коштів на аналітичні (розподільчі) рахунки позивача в уповноваженому банку.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення від 21.08.2017 № в частині застосування до приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" штрафних (фінансових) санкцій у вигляді пені за порушення у сфері ЗЕД на суму 617051 грн. 37 коп. та податкового повідомлення - рішення від 21.08.2017 № про застосування до приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу за порушення декларування у сфері ЗЕД на суму 340 грн. 00 коп., оскільки припинення зовнішньоекономічних зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог законодавством України не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків по зовнішньоекономічних операціях, що не передбачають власне надходження іноземної валюти.

Так, положення Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" не містять заборони щодо зміни сторонами умов договору, у тому числі щодо порядку здійснення розрахунків.

Відповідно до статті 14 Закону України ,,Про зовнішньоекономічну діяльність" всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Положеннями статті 601 Цивільного кодексу України передбачено припинення зобов'язання зарахуванням. Так, вказана норма права передбачає, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 203 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Відповідно до пункту 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями відповідні операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Таким чином, відповідно до законодавства України одним із способів припинення зобов'язання є зарахування зустрічних однорідних вимог.

У свою чергу Закон України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" встановлює правила припинення зобов'язань між резидентом і нерезидентом лише шляхом їх виконання. Разом з тим, вказаний Закон не регулює правовідносини щодо порядку припинення зобов'язань між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в інші способи, ніж шляхом виконання, проте не забороняє їх застосування.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 березня 2018 року (справа №826/9288/16, адміністративне провадження №К/9901/884/17).

Суд першої інстанції належним дослідив надані сторонами докази та встановив, що позивач надав усі необхідні документи: контракт № МС/ГД-2016 від 03.02.2016 з нерезидентом ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" ООО та Додаткову угоду № 1 до нього від 20.01.2017, акти звірки взаємних розрахунків з нерезидентами ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО та ПІК ВКЗ ,,Молдавський Стандарт" станом на 20.01.2017, акт від 20.01.2017 про зарахування зустрічних однорідних вимог між ПрАТ ,,Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО, які підтверджують припинення зобов'язання з оплати товару з компанією-нерезидентом ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО (Республіка Молдова) за контрактом № 03/02 від 03.02.2016 шляхом зарахування зустрічних вимог до закінчення граничного строку, встановленого для надходження валютної виручки.

Враховуючи, що у межах 90-денного строку з моменту митного оформлення товару зобов'язання ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО (Республіка Молдова) з оплати товару були припинені зарахуванням зустрічних вимог, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у відповідача були відсутні підстави для нарахування ПрАТ ,,Галіція Дистилері" пені за порушення статті 1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в сумі 617051 грн. 37 коп..

Відповідно до пункту 1 статті 9 Декрету № 15 - 93 валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов'язковому декларуванню у Національному банку України. Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Оскільки, припинення зобов'язань за зовнішньоекономічним контрактом від 03.02.2016 № 03/02 ПрАТ ,,Галіція Дистилері" із ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО відбулось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого дебіторська заборгованість у передбачений законодавством спосіб була погашена, тобто відсутня, а тому валютні цінності належні позивачу у вигляді заборгованості в іноземній валюті на звітну дату - 01.04.2017 за межами України не знаходились і, відповідно, не вимагали декларування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для застосування штрафу за неподання до Бучацької ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту і знаходяться за її межами.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Тернопільській області про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення цієї скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 4 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо правомірності нарахування відповідачем пені в сумі 318689,06 грн. за період з 10.11.2016 по 20.01.2017 (72 дні), з 10.11.2016 по 19.01.2017 (71 день, дата поступлення валютної виручки) та з 14.12.2016 по 20.01.2017 (38 днів), оскільки по експортному контракту від 03.02.2016 № 03/02 митні декларації № 500060804/2016/002156 від 12.07.2016 та № 500060804/2016/002549 від 15.08.2016 оформлені в період дії постанови Правління НБУ ,,Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 037.06.2016 № 342, якою встановлювався 120-денний строк проведення розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог між ПрАТ ,,Галіція Дистилері" та ПІК ВКЗ ,,Золотий Аіст" ООО за зовнішньоекономічним контрактом від 03.02.2016 № 03/02 та по вказаних митних деклараціях відбулось вже після порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.

Доводи апеляційної скарги позивача про незастосування судом першої інстанції норм Угоди про вільну торгівлю та Договору про зону вільної торгівлі між Україною та Молдовою колегія суддів визнає безпідставними, оскільки пільги, передбачені вказаними актами застосовуються до кількісних обмежень та заходів, що мають еквівалентну дію на імпорт і/або експорт товару, однак, не звільняють резидента від відповідальності за порушення вимог статті 1 Закону України ,,Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційні скарги приватного акціонерного товариства ,,Галіція Дистилері" та Головного управління ДФС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року у справі № 819/2014/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

М.А. Пліш

Постанова в повному обсязі складена 18 липня 2018 року.