Справа № 531/1702/16-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Лизенко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 р. Справа № 531/1702/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Ральченка І.М.,

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 27.04.2018, повний текст складено 27.04.18 по справі № 531/1702/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язати Карлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 01.01.2016, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати з посади прокурора Хорольського району Полтавської області, на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 18.11.2016 №18-705/вих.-16, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідної категорії прокурорсько-слідчих працівників та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії без обмеження граничного розміру у повному обсязі.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 27.04.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв'язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 09.03.2004 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року №1789-ХІІ в розмірі 90 % від місячного заробітку працюючого на посаді прокуратури Полтавської області, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

19.09.2011 ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора Хорольського району Полтавської області з 20.09.2011 за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років.

01.12.2016 позивач звернувся до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про перерахунок призначеної пенсії, додавши довідку прокуратури Полтавської області від 18.11.2016 №18-705/вих.-16.

Карлівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області рішенням від 06.12.2016 року № 8 відмовило позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.06.2015 року згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УШ, у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, в тому числі «Про прокуратуру» втратили чинність, з огляду на що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (крім частин третьої, четвертої, шостої, одинадцятої) втратили чинність згідно із Законом № 1697-VII, визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, при цьому порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, визначений Кабінетом Міністрів України, відсутній.

Колегія суддів погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування, але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У свою чергу, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року № 76-VIII внесено зміни до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 Розділу III Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-УІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсїї/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, згідно Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення Закону №1789-ХІІ, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46 2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_2 до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ч.13, 18 ст. 50-1 Закон України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Відповідно до ч.20 ст.86 Закону № 1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, такі зміни у законодавстві не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ при призначені пенсії, а лише покладають визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на Кабінет Міністрів України.

Слід вказати, що на час звернення за перерахунком пенсії нормативно-правових актів, які регулювали умови та порядок перерахунку пенсій не прийнято. Отже, законодавець встановивши право на перерахунок пенсії працівникам прокуратури, не визначив умови та порядок її перерахунку, та, головне, підстави для перерахунку пенсії, що позбавляє можливості пенсійному органу здійснити перерахунок пенсії у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Отже, відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що право на отримання пенсії за вислугу років позивачем було реалізовано і він отримує її у розмірі, встановленому статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ у редакції, чинній на час призначення, у свою чергу, право на перерахунок пенсії може бути реалізовано на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу.

Отже, оскільки на час звернення позивача до суду матеріальний закон щодо пенсійного забезпечення не передбачав права перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій у зв'язку зі збільшенням розміру заробітної плати, то відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 311 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 27.04.2018 по справі № 531/1702/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов