Справа № 489/1099/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 489/1099/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Градовського Ю.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсон Красіонова Сергія Васильовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсон Красіонова С.ВІ., в якому просив скасувати постанову Серії АР № 083430 від 25.02.2017 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою його було притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на протиправність оскаржуваної постанови, у зв`язку з порушенням відповідачем процедури розгляду справи, а саме - позивачу не було роз'яснено його права та обов'язки, що призвело до позбавлення позивача можливості скористатися в повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Крім того, позивач посилався на не доведення відповідачем належними доказами факту порушення позивачем ПДР.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

В апеляційній скарзі, Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року - скасувати та винести нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначав про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою, крім того позивач був ознайомлений зі своїми правами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, 25 лютого 2017 поліцейський Управління патрульної поліції у м. Херсоні Красіонов С.В. виніс відносно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії АР № 083430 від 25.02.2017 року.

Суть адміністративного правопорушення, згідно постанови, полягала в тому, що 25.02.2017 року о 15.05 год., позивач, керуючи автомобілем "ОРЕL ASTRA", державний номер НОМЕР_1 на автомобільній дорозі «Одеса-Мелитополь-Новоазовськ», в порушення вимог п. 9.8. ПДР України, рухався з вимкненими фарами ближнього світла, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, внаслідок чого інспектором було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 2.3 "б" ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до ч. 2 п. 9.8. ПДР з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз»їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв»язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п»яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено - судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статями 280, 283 КУпАП, в якій, зокрема, зазначається технічний засіб, яким було здійснено фото або відеозапис правопорушення.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що у постанові про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення відповідачем, всупереч ст. 283 КУпАП, не було вказано технічний засіб, яким був здійснений фото або відеозапис.

Більш того, судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не було надано жодного доказу, у зв'язку з чим висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини позивача, на думку колегії суддів, є правильними.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який у даному випадку відповідачем виконано.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи викладене, колегія суддів знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ст. 122 КУпАП, у зв'язку з чим оскаржувана постанова Серії АР № 083430 від 25.02.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Отже, доводи апелянта щодо наявності в діях відповідача складу адміністративного правопорушення спростовуються викладеним, інші ж доводи апеляційної скарги не містять посилань на обставини та факти, які б могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно ч. 3 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Херсон Красіонова Сергія Васильовича про скасування постанови - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12.07.2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: