Справа № 800/666/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 липня 2018 року

Київ

справа №800/666/16

адміністративне провадження №П/9901/217/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Смоковича М.І.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Білоуса О.В.,

Шарапи В.М.,

Стрелець Т.Г.,

при секретарі Гуловій О.І.,

за участю

позивача ОСОБА_4,

представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача Карлаша Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання у справі за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення, про звернення до Європейського суду з прав людини за отриманням консультативного висновку,

в с т а н о в и в:

у провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції є справа за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення ВККС №1880/ДП-16 від 26 жовтня 2016 року про застосування до ОСОБА_4, судді Приморського районного суду м. Одеси, дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу протягом одного місяця (далі також - Рішення).

У судовому засіданні 17 липня 2018 року позивач і його представники заявили клопотання про те, щоб Верховний Суд на підставі статті 1 Протоколу № 16 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який Верховна Рада України ратифікувала Законом від 5 жовтня 2017 року № 2156-VIII, звернувся до Європейського суду з прав людини щодо отриманням консультативного висновку з приводу застосування і тлумачення статті 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод в аспекті правовідносин, які виникають у зв'язку з притягнення судді до дисциплінарної відповідальності відповідно до Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» через призму принципів законності, пропорційності і мети правового регулювання цього Закону.

Представник відповідача висловив думку, що обґрунтованих підстав для задоволення зазначеного клопотання немає.

Заслухавши думки представників сторін, колегія суддів при вирішенні клопотання виходила з такого.

Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 16 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який Верховна Рада України ратифікувала Законом від 5 жовтня 2017 року № 2156-VIII, вищі судові установи Високої Договірної Сторони, як визначено відповідно до статті 10, можуть звертатися до Суду щодо надання консультативних висновків з принципових питань, які стосуються тлумачення або застосування прав і свобод, визначених Конвенцією або протоколами до неї.

Суд та судова установа, яка звертається із запитом, може отримати консультативний висновок лише у тому випадку, якщо справа перебуває у його провадженні.

Суд та судова установа, яка звертається із запитом, зазначає причини свого запиту і надає інформацію щодо відповідних юридичних та фактичних обставин справи, яка перебуває у провадженні.

За змістом пункту 2 Закону України від 5 жовтня 2017 року № 2156-VIII «Про ратифікацію Протоколів № 15 і № 16 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод» найвищим судом, визначеним для цілей пункту 1 статті 1 цього Протоколу, є Верховний Суд.

З огляду на наведене слід зазначити, що під час розгляду справи принципових питань щодо тлумачення або застосування прав і свобод, визначених у статті 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод в контексті правовідносин, які виникли у зв'язку з прийняттям оскарженого рішення ВККС, у тому значенні (аспекті), як його окреслили представники позивача, не виникало.

Крім того, відколи справу, відповідно до підпункту 5 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, передали Верховному Суду і її розгляд розпочато спочатку, позивач та його представники жодного разу не озвучували і не вказували на наявність проблемних питань щодо застосування/тлумачення положень статті 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, які б, на їх погляд, потребували обговорення на предмет застосовності до спірних правовідносин. Заявивши згадане клопотання, позивач і його представники не пояснили і не навели переконливих аргументів щодо того, у чому, на їхню думку, полягає принциповість та/чи складність застосування вказаних конвенційних положень як підстави звернення до Європейського Суду з прав людини щодо отримання консультативного висновку.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання про звернення до Європейського суду з прав людини за отриманням консультативного висновку - відмовити.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п'яти днів з дня проголошення її вступної та резолютивної частин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Головуючий суддя М.І. Смокович

Судді В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

В.М. Шарапа

Т.Г. Стрелець