Справа № 465/1991/18
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17.07.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Кузь В.Я.

з участю секретаря судового засідання Янковської С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №344627 від 31.03.2018р. та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №344627 від 31.03.2018р. та закриття провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕАА №344627 від 31.03.2018р. в справі про адміністративне правопорушення його неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень. Вважає дану постанову незаконною, такою, що винесена без врахування всіх обставин з місця події. Зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, а дії інспектора УПП у м. Львові Либика Т.І. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними. Постанова складалася інспектором без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано не вірно, тобто факт порушення грунтується на припущеннях, що є порушенням закону.

Крім того, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедур, оскільки рухаючись по ділянці дороги Київ-Чоп, поблизу с. Пісочна, ним був здійснений обгін транспортного засобу, згідно правил дорожнього руху, перетнувши при цьому дозволену лінію розмітки 1.5 . В цей момент патрульний автомобіль рухався попереду нього близько через 4-5 автомобілів в колоні. Після чого його автомобіль було зупинено та складено оскаржувану постанову за порушення п. 11.4 ПДР

Підставою складення постанови серії ЕАА № 344627 від 31.03.2018р. було порушення ним, як на думку працівників поліції, п.11.4 ПДР, що зазначено в самій постанові.

Згідно п.11.4 ПДР, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. ,

Однак, по вищевказаній автодорозі (Київ-Чоп, 597 км 400м) взагалі відсутня ділянка дороги, яка має дві смуги для руху в одному напрямку. На цій ділянці наявні лише по одній смузі руху в кожному напрямку.

Разом з тим, автомобіль поліції рухався попереду нього близько 100 метрів, а при розгляді справи йому було роз'яснено, що саме інспектор поліції, який був пасажиром даного автомобіля помітив його правопорушення, що фізично неможливо.

В чергове судове засідання позивач не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 2 ст. 268 КАС України, відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою інспектора 4 батальйону 3 роти УПП у м. Львові Либика Т.І. серії ЕАА №344627 від 31 березня 2018 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: за перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, та виїзд на зустрічний рух дороги, чим порушив п. 11.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення Правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до 11.4 ПДР, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача, що він не порушував вимоги п. 11.4 ПДР України та здійснив виїзд на полосу зустрічного руху при наявності двох смуг руху транспорту в одному напрямку.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, обставин невиконання відповідачем вимог п. 11.4 ПДР України, то підстави вважати, що позивач порушив зазначені положення ПДР України - відсутні.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем не були дотримані вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, а саме, не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставини, які пом'якшують відповідальність, тобто інспектором не об'єктивно досліджені та не враховані всі обставини, які мають значення для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що при винесенні відповідачем постанови про адміністративне правопорушення порушено норми чинних нормативно-правових актів, та право на захист позивача, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані відповідачем, тому постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Разом з тим, суд вважає безпідставними позовні вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП, вирішення питання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На підставу наведеного, керуючись ст.ст. 77, 229, 241, 244, 246, 271, 286 КАС України, ст. 7, 33, 122, 251, 280 КУпАП України, суд,-

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №344627 від 31.03.2018р. задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА №344627 від 31.03.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням штрафу у розмірі 425,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. Кузь