Справа № 311/1529/18
Суддя: Носик М. А.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про застосування адміністративного стягнення, суд,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року до Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до інспектора з о/д ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 з вимогами про поновлення строку оскарження постанови про адміністративне правопорушення; визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №211787 від 18 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У позовній заяві зазначено, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №211787 від 18.03.2018, ОСОБА_1 отримав рекомендованим листом особисто. Після чого, відповідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП ним подано скаргу на постанову у вищестоящий орган до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, яка зареєстрована за № 4-688 від 02.04.2018. У відповіді Департамента патрульної поліції Управління патрульної поліції в Запорізькій області, щодо оскарження постанови від 11.04.2018 №4-688/41/32/03-2078 винесену Постанову залишено без змін, а заяву без задоволення. 18 березня 2018 року відповідач виніс Постанову серія БР №211787, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 680 грн. Згідно оскарженої Постанови, 18 березня 2018 року о 08 год. 25 хв. на 302 км автошляху Харків - Сімферополь, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснюючи надання послуг з перевезення пасажирів, під час руху не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, тріщина в районі лобового скла складала понад 5 см в зоні дії склоочисників та був заблокований аварійний вихід, чим порушено п.п.31.1, 31.4.3(в), 31.4.7 ПДР України та скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП. Із вказаною постановою БР №211787 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18 березня 2018 року винесеною інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП позивач не згоден. Як слідує з фактичних обставин, нібито установлених відповідачем під час розгляду справи, ОСОБА_1, 18 березня 2018 року, керував транспортним засобом VOLKSWAGEN LT 35 д.н. НОМЕР_2, що використовуються для перевезення пасажирів з неробочою лампою лівої фари в режимі ближнього світла, тріщина в районі лобового скла складала понад 5 см в зоні дії склоочисників та був заблокований аварійний вихід, чим порушив п.п.31.1, 31.4.3(в), 31.4.7 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП. Відповідачем неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи; не доведено обставини, що мають значення для справи, які відповідач вважав встановленими; порушено та неправильно застосовано норми права. Оскаржувана постанова містить суперечливі посилання на опис обставин, нібито установлених при розгляді справи, та диспозицію статті КУпАП, на яку іде посилання в оскаржуваній Постанові, оскільки факти зазначені в постанові не відтворюють фактичних обставин справи, їх не ідентифікують та не доведені. Частина 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. Таких порушень допущено не було. В оскаржуваній постанові вказано час скоєння адміністративного правопорушення, приблизно о 08 год. 25 хв., тобто у ранковий час, що повністю суперечить вимогам ст. 121 КУпАП, де зазначено що, забороняється керування водієм транспортним засобом, що має несправності, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби). Але при цьому, всупереч діючому законодавству, як самим інспектором Григоренком О.В. так і керівництвом Управління патрульної поліції в Запорізькій області проігноровано ці вимоги, однак у своїй відповіді посилаючись на п. 31.4.3 «В» Правил дорожнього руху України (надалі Правила) зазначили, що забороняється експлуатація транспортних засобів, у яких в темну пору доби не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Інспектором зазначено про тріщину на вітровому склі, яка складала понад 5 см. в зоні роботи склоочисників та зазначено про порушення п.31.1 Правил, де взагалі не зазначено про заборону експлуатації транспортного засобу з такими пошкодженнями. У зв'язку з чим, інспектор, трактував правову норму на власний розсуд, а не так, як цього вимагає законодавець. Крім того, з 01.12.2018 відповідно наказу № 14/02-18/к від 01.02.2018 ОСОБА_1 працює на посаді водія, на підприємстві ТОВ «Запоріжбастранс», яке здійснює нерегулярні перевезення пасажирів. Транспортний засіб VOLKSWAGEN LT35 д.н. НОМЕР_2 згідно тимчасового реєстраційного талону належить ТОВ «Запорожбастранс» та відповідно протоколу перевірки технічного стану транспортного, засобу №00663-00085-18 від 08.02.2018 та подорожнього листа № 158143 знаходиться у справному технічному стані. Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не були з'ясовані обставини справи, а саме, не було встановлено істину, чи дійсно, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП і чи є у його діях склад правопорушення. Зазначенні обставини вказують на формальний розгляд справи та поверховість, неповноту перевірки за фактом здійснених дій.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 травня 2018 року поновлено строк звернення до суду з позовом та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2, позов підтримали та просять задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі.

Відповідач інспектор з о/д ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП ст. лейтенант поліції ОСОБА_3у судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Заперечення суду не надано.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.2 розділу ІІІ наказу №1395 від 07.11.2015року затвердженого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.121 КпАП України, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, зокрема, з копії постанови про адміністративне правопорушення серії БР №211787 від 18 березня 2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КУпАП, а саме за те, що, позивач, 18 березня 2018 року о 08 год. 25 хв. на 302 км автошляху Харків - Сімферополь, керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснюючи надання послуг з перевезення пасажирів, під час руху не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, тріщина в районі лобового скла складала понад 5 см в зоні дії склоочисників та був заблокований аварійний вихід, чим порушив п.п.31.1, 31.4.3(в), 31.4.7 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 121 КУпАП.

Частина 2 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації. У частині першої вказаної статті передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з яками відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

В оскаржуваній постанові вказано час скоєння адміністративного правопорушення, приблизно о 08 год. 25 хв., тобто у ранковий час, що повністю суперечить вимогам ст. 121 КУпАП, де зазначено що, забороняється керування водієм транспортним засобом, що має несправності, зовнішніх світлових приладів - темної пори доби.

Інспектором зазначено про тріщину на вітровому склі, яка складала понад 5 см в зоні роботи склоочисників та зазначено про порушення п.31.1 Правил, де взагалі не зазначено про заборону експлуатації транспортного засобу з такими пошкодженнями. У зв'язку з чим, інспектор, трактував правову норму на власний розсуд, а не так, як цього вимагає законодавець.

Щодо порушень п.31.4.7 Правил, взагалі не зазначено та не обґрунтовано, який саме пункт чи частину порушив ОСОБА_1 Інспектором лише зазначено, що автомобіль не відповідає технічним вимогам, оскільки заблокований аварійний вихід.

Крім того, з 01.12.2018 року відповідно наказу № 14/02-18/к від 01.02.2018 ОСОБА_1 працює на посаді водія, на підприємстві ТОВ «Запоріжбастранс», яке здійснює нерегулярні перевезення пасажирів. Транспортний засіб VOLKSWAGEN LT35 д.н. НОМЕР_2 згідно тимчасового реєстраційного талону належить ТОВ «Запорожбастранс» та відповідно протоколу перевірки технічного стану транспортного, засобу №00663-00085-18 від 08.02.2018 та подорожнього листа №158143 знаходиться у справному технічному стані.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не були з'ясовані обставини справи, а саме: не було встановлено істину, чи дійсно, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.121 КУпАП і чи є у його діях склад правопорушення.

Зазначенні обставини вказують на формальний розгляд справи та поверховість, неповноту перевірки за фактом здійснених дій.

З наведених обстави суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КпАП України не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова серії БР №211787 від 18 березня 2018 рокупідлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Діяння повинне бути винним, а саме суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення характеризується умислом або з необережності.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визначається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна і могла їх передбачити.

Статтею 10 КУпАП України передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року у справі № 5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно статті 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім наведеного, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно принципу законності накладення адміністративного стягнення, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходів адміністративного стягнення є протиправність діяння (стягнення може бути накладено тільки тоді, коли в діянні особи встановлений склад правопорушення), а також протиправні діяння особи ознак правопорушення, передбачених конкретною правовою нормою, і кваліфікація цих діянь за відповідною статтею).

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що через відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серії БР №211787 від 18 березня 2018 року необхідно визнати незаконною та скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити:

Скасувати постанову старшого інспектора з особливих доручень відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії БР №211787 від 18 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення, та в порядку ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк через Василівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик