Справа № 810/3802/18
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

25 липня 2018 року м. Київ 810/3802/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕРЦ-ІНВЕСТГРУП" про стягнення штрафу,

в с т а н о в и в:

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг звернулась до суду з вимогою про стягнення штрафу у розмірі 17 000 грн. з ТОВ "КОМЕРЦ-ІНВЕСТГРУП", накладеного згідно постанови №72/103/16-2/13-П за порушення, вчинені на ринках фінансових послуг, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах вона виступає суб'єктом владних повноважень, якому п.2.4 Положенням про застосування заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 р. №2319 надано право на звернення до суду у разі несплати особою штрафу в добровільному порядку у строк, передбачений постановою.

Відповідно до частини 1 статті 171 КАСУ, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.19 КАСУ визначено перелік справ, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів у публічно - правових спорах, до яких віднесені, зокрема п.5 ч.1 ст.19 справи за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Правовий статус та обсяг повноважень позивача як державного органу визначено Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року 1070/2011, в преамбулі якого зазначено, що Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

За приписами п.2 Положення Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Пунктом 4 вказаного Положення встановлено перелік повноважень позивача, наданих для виконання покладених на нього завдань.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закріплення на конституційному рівні спеціально-дозвільного принципу має важливе значення як для побудови в Україні демократичної, правової держави, так і становлення розвитку інститутів громадянського суспільства для забезпечення стабільності та непорушності існуючого конституційного ладу. Дотримання та практична реалізація цього принципу полягає в тому, що він, суттєво обмежуючи поведінку суб'єктів владних повноважень, фактично встановлює правові межі державно-владної діяльності в цілому, чим охороняє людину, інститути громадянського суспільства та й усе суспільство від необґрунтованого втручання у сферу їхньої свободи з боку держави та її органів. При цьому слід зазначити, що спеціально-дозвільний принцип часто називають принципом законності, позаяк поняття «законність» у суворо юридичному сенсі виражає загальнообов'язковість права та безумовне дотримання органами публічної влади та їх посадовцями вимог Конституції і чинного законодавства, забезпечуючи встановлення в державі правового порядку. Адже, як відомо, однією з основних сентенцій права є Legalitas regnorum fundamentum: «Законність - основа держави». А будь-яке правове регулювання влади означає її впорядкування, що передбачає з одного боку, організаційне і змістовне зміцнення владних інститутів через їх установи і наділення гарантованою компетенцією, а з другого - обмеження влади певними правилами, встановленням її обов'язків. Поза межами повноважень влади існує сфера саморегуляції громадянського суспільства і сфера життєдіяльності людини, вільна від державно-владного втручання.

Таким чином, право на звернення до суду суб'єкта владних повноважень, згідно із змістом спеціально-дозвільного принципу, є обмеженим та чітко регламентованим і повинно бути передбачено законом.

Аналіз чинних законів дає підстави стверджувати, що у Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг відсутнє встановлене саме законом право на звернення до суду з вимогами про стягнення з суб'єкта господарювання штрафу.

Так, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V визначені правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

На підставі абз.1 ст.2 Закону № 877-V його дія поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У частині четвертій ст.2 Закону перелічені органи, які здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Так, положеннями ч.1 ст. 8 Закону встановлено, що повноваження органу державного нагляду та контролю під час здійснення державного нагляду охоплюється можливістю вимагати від суб'єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); надавати (надсилати) суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб'єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем під час виконання функцій нагляду та контролю у сфері надання фінансових послуг, за результатом виявлення факту неподачі ТОВ "КОМЕРЦ-ІНВЕСТГРУП" звітних даних за 3 квартал 2017 р., тобто порушення ст.14 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", реалізована компетенція державного органу у вигляді накладення штрафу у розмірі 17 000 грн.

Вказане право позивача передбачаене п.40 ст. 3 Положення №1070/2011. Натомість вказаним Положенням не надано право Нацкомфінпослуг на звернення до суду в порядку стягнення застосованих санкцій. Оскільки таке право законодавцем не передбчаено, суд вважає, що при зверненні до суду позивач діє не як суб'єкт владних повноважень, позаяк у нього відсутня така владна управлінська функція та/або компетенція, а тому у даному випадку у спірних правовідносинах немає ознак публічно-правового спору.

Вжитий у КАС України термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Отже, лише наявність у суб'єкта встановлених законом повноважень, які реалізуються ним на підставі власного, одностороннього волевиявлення дає підстави вважати, що така компетенція має владну природу, а сам суб'єкт підпадає під визначення поняття «суб'єкт владних повноважень» в розумінні КАСУ.

Аналогічна позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 800/414/17 (П/9901/77/18), де Суд зазначив, що : "відповідно до частини четвертої статті 5 КАС суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Такий обмежувальний принцип щодо можливості звернення суб'єкта владних повноважень з позовом до суду адміністративною юрисдикції продубльований і в пункті 5 частини першої статті 19 КАС, яким передбачено, що за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, можливість звернення суб'єкта владних повноважень до суду адміністративної юрисдикції має бути пов'язана з виконанням ним владних управлінських функцій у межах повноважень та за умови, що право на таке звернення прямо передбачене законом".

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, -п.1 ч.1 ст.170 КАСУ.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг до товариства з обмеженою відповідальністю "КОМЕРЦ-ІНВЕСТГРУП" про стягнення штрафу. 2. Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Брагіна О.Є.