Справа № 806/2042/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/2042/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

з участю секретаря судового засідання Магдич В.М.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа - Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області, про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання повторно розглянути заяву,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, що пов'язана з порушенням розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.03.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5, зареєстрованої відповідачем 24.03.2018 за № А-2531/0/21-18 і вимогою надання рішення про погодження Мартинівською об'єднаною територіальною громадою (реорганізованої Бабичівської сільської ради) на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад від 31 січня 2018 року та, як наслідок визнання бездіяльності протиправною;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.03.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5, зареєстровану 24.03.2018 за № А-2531/0/21-18 і прийняти рішення у формі наказу про затвердження проекту землеустрою.

В обґрунтування позову зазначає, що всі погодження для затвердження проектів землеустрою, передбачених Земельним кодексом України були надані відповідачу, в даному випадку Земельним кодексом України не передбачено погодження з Мартинівською сільською радою Пулинського району Житомирської області.

Ухвалою від 21.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

11.06.2018 відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 50-53), в якому просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповіді Головного управління від 06.04.2018 № А-2531/0-1972/0/22-18 та № А-2531/0-1971/0/22-18 не порушили і не порушують на сьогоднішній день законні права та інтереси ні позивача, ні інших осіб; позивач не оспорює підстави відмови у задоволенні його клопотання, він лише не погоджується з формою такої відмови, оскільки вважає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою, або мотивована відмова надаються у вигляді приймання наказу, рішення або розпорядження; жодною нормою чинного законодавства не передбачено форми у якій повинна надаватися відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, єдина вимога до такої відмови це її належна мотивація.

02.07.2018 представник позивачів подала письмові пояснення (а.с. 168-176), в яких зазначила, що відповідач фактично визнав й правові підстави, на які посилались позивачі, зокрема визнав той факт, що останні мають право на отримання земельної ділянки у власність на підставі ст. 14 Конституції України, ст. 33, 121, 116, 118 Земельного кодексу України; накази позивачам про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою були видані 01.12.2017, тобто до видання розпорядження КМУ від 31.01.2018 № 60-р, яке було оприлюднене 14.02.2018; відповідач вчиняючи протиправну бездіяльність, щодо зволікання вчасним розглядом заяв позивачів про затвердження проектів землеустрою, не виніс рішення у формі наказу та вчиняв дії щодо протиправного вимагання від позивачів надання рішень про погодження відводу ОТГ, що не передбачено законом.

04.07.2018 ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області приймати рішення і вчиняти будь-які дії щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 у власність чи користування іншим особам до винесення остаточного рішення по цій справі та заборони Мартинівській сільській раді Пулинського району Житомирської області приймати будь-які рішення щодо погодження передачі земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 у власність чи користування іншим особам до винесення остаточного рішення по цій справі.

В судовому засіданні:

- представники позивачів просили позов задовольнити в повному обсязі;

- представники відповідача проти задоволення позову заперечували;

- представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Проаналізувавши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як законний представник, звернулась з заявою від 23.03.2018 (а.с. 25) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в якій просила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 (кадастровий номер НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (кадастровий номер НОМЕР_5). До заяви додала примірник № 1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 (кадастровий номер НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (кадастровий номер НОМЕР_5), які розташовані на території Бабичівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, прошитий, пронумерований - на п'ятдесяти аркушах; оригінал витягів з ДЗК НВ-018 та НВ-018 прошиті на трьох аркушах кожний; електронний носій CD-R.

За результатами розгляду заяви 06.04.2018 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надало відповіді № А-2531/0-1972/0/22-18 (а.с. 26) та № А-2531/0-1971/0/22-18 (а.с. 27), в яких посилаючись на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р "Про питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад" та статтю 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та на те, що відповідно до даних норм у заявника відсутні рішення про погодження Мартинівської об'єднаної територіальної громади (реорганізованої Бабичівської сільської ради), запропонувало виправити вказані зауваження та з заявою про затвердження повторно клопотати до Головного управління.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 56 КАС України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) є неповнолітні особи та не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а тому їх права, свободи та інтереси у суді захищає один з батьків ОСОБА_5 (а.с. 22).

Відповідно до ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 4, 6, 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Суд звертає увагу, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 4 га (а.с.101-166), без зауважень було погоджено висновком ГУ Держгеокадастру в Одеській області про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 22.02.2018 № 2286/82-18 (а.с.117, 148).

Відповідно до ч. 9, 10, 11 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за результатами розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою, відповідач повинен був прийняти рішення, яким задовольнити заяву позивача або відмовити у її задоволенні із зазначенням причин, проте Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області цього зроблено не було.

Відповідач в своїх листах від 06.04.2018 № А-2531/0-1972/0/22-18 (а.с. 26) та № А-2531/0-1971/0/22-18 (а.с. 27) не прийняв рішення про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області лише запропонувало виправити вказані в листах-відповідях зауваження та звернутись з заявою повторно.

Тобто, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області проявило бездіяльність щодо розгляду заяви законного представника позивачів.

Щодо підстав не затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_3 (кадастровий номер НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (кадастровий номер НОМЕР_5), суд зазначає наступне.

В судовому засіданні представник відповідача наголосив, що інших підстав для не затвердження проекту землеустрою, ніж зазначених в розпорядженні Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад" не має.

Суд вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача на вищевказане розпорядження не відповідає нормам, встановленим Земельним кодексом України, так як останнім передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Крім того, суд звертає увагу, що така юридична особа, як Мартинівська ОТГ не зареєстрована, відповідно до норм чинного законодавства, натомість Бабичівська сільська рада (станом на дату розгляду справи) не реорганізована та не перебуває в стані припинення (а.с. 190-191), а тому відповідач протиправно посилався в листах-відповідях від 06.04.2018 № А-2531/0-1972/0/22-18 (а.с. 26) та № А-2531/0-1971/0/22-18 (а.с. 27) на те, що у законного представника позивачів відсутнє рішення не існуючої Мартинівської ОТГ про погодження проекту землеустрою.

Враховуючи вищевикладене, та те, що інших підстав для не затвердження проекту землеустрою, ніж вказаних в спірних листах-відмовах не має, суд приходить до висновку, що відповідач не мав правових підстав для не затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_3 (кадастровий номер НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (кадастровий номер НОМЕР_5), як наслідок проявив протиправну бездіяльність яка виразилась в не затвердженні проекту землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок у власність позивачам, а тому позов підлягає задоволенню та відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, відповідача належить зобов'язати розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.03.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 і прийняти рішення у формі наказу про затвердження проекту землеустрою.

Щодо вимоги про стягнення на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_5 судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1, 3 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При подачі позову позивачами було сплачено судовий збір в сумі 1409,60 грн. та 1057,22 грн. за подання зави про забезпечення позову (а.с.4,5,81,82), яку було задоволено.

Представник позивачів просить відшкодувати витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту в сумі 1042,27 грн. (а.с.72-73, 186-187).

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.135 КАС України).

Згідно Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.04.2017 СМХ 275334 законний представник позивачів ОСОБА_5 мешкає у м. Києві (а.с. 72 зворот).

Представник позивачів ОСОБА_1, відповідно до посвідчення водія від 30.01.2003 також у м. Києві (а.с. 186 зворот).

На підтвердження витрат у сумі 1042,27 грн. (282км*7,5л/100км*24,49грн./л та 282км*7,5л/100км*24,79грн./л) представником позивача надано скріншоти калькулятора палива та відстані проїзду Київ-Житомир-Київ (а.с. 72, 186), посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 72 зворот, 186 зворот) та квитанції про сплату представником позивача вартості пального від 18.06.2018 року в сумі 1457,46 грн. із розрахунку 24,49 грн./л та від 10.07.2018 року в сумі 1421,54 грн. із розрахунку 24,79 грн./л (а.с. 72 зворот, 187).

Згідно з матеріалами справи, представник позивача прибув в судове засідання 20.06.2018 та 16.07.2018.

Враховуючи вартість 1 л придбаного представником позивача палива, на переїзд було витрачено 1042,27 грн. (282км*7,5л/100км*24,49грн./л та 282км*7,5л/100км*24,79грн./л) , які є судовими витратами.

Таким чином судові витрати позивача складають 3509,09 грн.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь ОСОБА_5 належить стягнути понесені нею судові витрати в сумі 3509,09 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 01054, номер НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, 01054, номер НОМЕР_2) в особі законного представника ОСОБА_5 (АДРЕСА_2, 04116, номер НОМЕР_3) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код 39765513), третя особа - Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області, (вул. Поліська, 3, с. Мартинівська, Пулинський р-н, Житомирська обл., 12041, код 04347456) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яка виразилась в не затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23.03.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 і прийняти рішення у формі наказу про затвердження проекту землеустрою.

Судові витрати в сумі 3509,09 грн. стягнути на користь ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк

Повне судове рішення складене 23 липня 2018 року