Справа № 585/2987/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 585/2987/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Мельнікової Л.В. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у м.Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області (головуючий-суддя І інстанції Машина І.М.) від 12.03.2018р. (повний текст рішення складено 19.03.2018 р.) по справі № 585/2987/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного державного інспектора України у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Цвях Олега Миколайовича

про визнання незаконною та скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу від 27.07.2017 № 1005/0/63-17 за правопорушення, передбачене ст. 52 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного державного інспектора України у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Цвях Олега Миколайовича, в якому просила визнати незаконною та скасувати постанову від 27.07.2017 № 1005/0/63-17 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що постанова від 27.07.2017 № 1005/0/63-17 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення, передбачене ст. 52 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2018 року та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення. Вказує, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доводам позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 27.07.2017 року головним державним інспектором України у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Цвях О.М. винесено постанову № 1005/0/63-17, якою позивача, як посадову особу - директора ДП ДГ «Іскра» Інституту сільського господарства північного сходу НААН України притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 52 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1683 грн.

Підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення слугувало те, що за наслідком проведеної перевірки було встановлено, що спосіб використання ДП ДГ «Іскра» землями сільськогосподарського призначення призвів до зниження родючості ґрунтів, що є порушенням вимог ст. 162 Земельного кодексу України, ст. 37 Закону України «Про охорону земель». В зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку, що в діях позивача, як директора ДП ДГ «Іскра», наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 КУпАП.

Не погоджуючись із законністю вказаної постанови, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ані позивачем, ані її представником не спростовано факт порушення позивачем, як посадовою особою-директором ДП ДГ «Іскра» вимог Закону України «Про охорону земель» шляхом використання земель сільськогосподарського призначення, що призвело до псування земель. Самі лише процедурні порушення, допущені державними інспекторами при проведенні перевірки дотримання вимог земельного законодавства та оформленні її результатів, на які вказує представник позивача, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення порушника від відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення визначені статтею 33 КУпАП, за приписами якої воно накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 248 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

За приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов'язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно ст. 52 КУпАП визначено, що псування сільськогосподарських та інших земель, забруднення їх хімічними і радіоактивними речовинами, нафтою та нафтопродуктами, неочищеними стічними водами, виробничими та іншими відходами, а так само невжиття заходів по боротьбі з бур'янами - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача адміністративне стягнення було накладене саме як на посадову особу - директора ДП ДГ «Іскра» Інституту сільського господарства північного сходу НААН України.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності слугувало те, що за результатами проведеної перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельна ділянка (акт від 16.06.2017 року №7-ДК/2/АП/09/01/-17) встановлено, що ДП ДГ «Іскра» є користувачем сільськогосподарських земель державної власності загальною площею 2638 га (рілля) на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Згідно з листом Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 27.03.2017 року №15/-17/01/67 агрохімічна паспортизація сільськогосподарських угідь ДП ДГ «Іскра» проводилась у 2001, 2006, 2011 та 2016 роках.

За динамікою узагальнених показників якісного стану ґрунту ДП ДГ «Іскра» встановлено, що вміст гумусу знизився з 4,58 % у 2001 році до 4,33 % у 2016 році. Знизився вміст рухомих сполук фосфору з 135,6 мг/кг у 2001 році до 126 мг/кг у 2016 році, вміст гідролізованого азоту знизився з 136,1 мг/кг у 2001 році до 116,3 мг/кг у 2011 році та збільшився до 134, 9 мг/кг у 2016 році.

За результатами окремо виконаного агрохімічного аналізу наданих проб грунту, проведеного Національним науковим центром «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» у травні 2017 року встановлено, що середній вміст гумусу складає 3,93 %, узагальнений вміст гідролізованого азоту складає 105,5 мг/кг. Проведені аналітичні дослідження реакції ґрунтового середовища (Ph) показують, що протягом останніх 15 років по ДП ДГ «Іскра» кислотність змінилася від 6,40 у 2001 році до 7,11 у 2017 році, тобто від нейтральної до слаболужної.

Так, за даними агрохімічного обстеження відбулося погіршення якісного стану ґрунту, що свідчить про псування земель.

На підставі викладеного, оскільки спосіб використання землями сільськогосподарського призначення ДП ДГ «Іскра» призвів до зниження родючості ґрунтів, що є порушенням вимог ст.162 Земельного кодексу України, ст. 37 Закону України «Про охорону земель», відповідач дійшов висновку про наявність в діях позивача, як директора ДП ДГ «Іскра», наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 КУпАП.

Разом з тим, як встановлено під час судового розгляду справи та підтверджується наявними в ній доказами, Головним управлінням Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Сумській області за наслідками вищевказаної перевірки (акт від 16.06.2017 року №7-ДК/2/АП/09/01/-17) винесено припис №7/0/92-17-ДК/0118Пр/03/01/-17, яким ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України, в особі директора ОСОБА_1, зобов'язано усунути порушення вимог земельного законодавства та розробити проект землеустрою по покращенню якості ґрунтів та подати його на затвердження.

Не погоджуючись із встановленими порушеннями, ДП "Дослідне господарство "Іскра" Інституту сільського господарства Північного Сходу НААН України звернулось до суді із адміністративним позовом про скасування вказаного припису.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2017 року по справі №818/996/17 визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Сумській області №7/0/92-17-ДК/0118Пр/03/01/-17 від 26.06.2017 року.

Приймаючи вказане рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що нормативно допустимий розмір похибки при проведенні аналізу ґрунту, відтак зміна частки органічної речовини у гранті, в межах встановленої похибки не є зменшенням родючості ґрунту. Отже, зміна показника вмісту органічних речовин (гумусу) у ґрунті, на земельних ділянках, що використовується позивачем, складає 5,45 % (вміст гумусу був 4,58 % у 2001 році, а став 4,33 % у 2016 році), тобто знаходиться в межах допустимої похибки (15%), а тому, висновки щодо зниження родючості ґрунтів є необґрунтованим.

Відповідач в оскаржуваному приписі зазначив, що спосіб використання позивачем земель погіршує її природну родючість, що є порушенням положень ст. 162 Земельного кодексу України, ст. 37 Закону України "Про охорону земель". Проте, ані в акті перевірки, ані у приписі відповідачем не зазначено чи призводить зміна певних показників якісного стану ґрунту на земельних ділянках, що використовуються позивачем, до порушення їх природної родючості. Оскільки у вказаних документах не наведено нормативного визначення поняття порушення природної родючості земель.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 4 статті 78 КАС України, встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, не встановлена наявність в діях ДП ДГ «Іскра» порушень вимог ст. 162 Земельного кодексу України та ст. 37 Закону України «Про охорону земель» в частині того, що спосіб використання землями сільськогосподарського призначення призвів до зниження родючості ґрунтів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях позивача, як посадової особи- директора ДП ДГ «Іскра» складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 52 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

Висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявлених позовних є помилковими.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2018р. по справі №585/2987/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного інспектора України у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Цвях Олега Миколайовича від 27.07.2017 року №1005/0/63-17 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 52 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 23.07.2018 року.