Справа № 804/175/82/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року Справа № 804/175/82/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Г. В. Кадникової,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, який 20.02.2018р. уточнив та просить про:
- зобовязання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 та зарахувати для перерахунку розміру пенсії за віком згідно з вимогами ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо порядку визначення заробітку для обчислення пенсії отриманий дохід за період з 01.07.1995р. по 31.12.1995р. в сумі 11 445,82грн.; в 1996 році в сумі 44 460,30грн.; в 1997 році в сумі 80 791,26грн.; в 1998 році в сумі 25 501,11грн.; в 1999 році в сумі 36 038,15грн.; в 2000 році в сумі 79 467,85грн. з моменту призначення пенсії 02.07.2017р.;
- стягнути з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області суму заборгованості зі сплати перерахованої пенсії, починаючи з моменту її призначення 02.07.2017р. та до моменту вступу в силу рішення (ухвали) суду.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 02.07.2017р. Дніпропетровським приміським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі ДПО УПФУ Дніпропетровської області), який був правопопередником відповідача (реорганізований відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017р. №821 «Про деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України»), йому була призначена пенсія за віком у розмірі 5 829,20грн. Пізніше 29.09.2017р. він звернувся до зазначеного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням довідки Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №178/01-21 від 28.09.2017р. про доходи за період з 01.01.1996р. по 31.12.2000р.
У відповідь ДПО УПФУ Дніпропетровської області листом від 06.11.2017р. №3128/02/22 повідомило позивача про те, що надані ним для проведення перерахунку пенсії копії документів були направлені до Управління внутрішнього аудиту ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для перевірки достовірності їх видачі, а за результатами перевірки буде прийнято рішення. Однак, станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 не отримав жодної відповіді чи розяснення щодо подальшого стану розгляду його заяви.
При цьому позивач вважає, що відповідач безпідставно ставить під сумнів легітимність наданих ним документів та не надає жодного доказу того, що він здійснив необхідні дії та заходи для виявлення неправдивих даних. На думку позивача, така бездіяльність управління є протиправною, порушує його законні права та інтереси щодо перерахунку пенсії за віком на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням доходу за період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р.
Ухвалою суду від 27.03.2018р. було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу відповіді на відзив.
У встановлений судом строк відповідач, заперечуючи проти позову, надав відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що з 02.07.2017р. позивачу була призначена пенсія за віком згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії ним враховувався стаж роботи ОСОБА_1 у 40 років 06 місяців 05 днів та його заробітна плата за період з 01.07.2000р. по 27.06.2017р. При цьому ОСОБА_1 було надане розяснення щодо порядку обчислення страхового стажу за період здійснення нотаріальної діяльності з 1995р. по 2002р.
Згодом 03.10.2017р. поштою до управління надійшли заява позивача про перерахунок пенсії та довідка Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №178/01-21 від 28.09.2017р. про доходи за період 1996р. 2000р., а 03.11.2017р. довідка Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №200/01-21 від 31.10.2017р. про доходи за період з травня 1995р. по грудень 1995р.
Однак, Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області було відмовлено в проведенні перевірки вище вказаних довідок, у звязку із неможливістю надати доступ для перевірки обґрунтованості документів оформлення пенсії. Також ДПО УПФУ Дніпропетровської області була отримана відповідь від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо вирішення порушеного питання про перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 Тому відповідач вважає, що діє правомірно та у нього відсутні законні підстави здійснювати позивачу перерахунок розміру пенсії з урахуванням доходу, одержаного ним до 01.07.2000р.
У відповідь на відзив позивач зазначив, що відповідач не спростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, та єдиним доказом достовірності видачі вказаних довідок є підтвердження самого Державного нотаріального архіву про факт їх видачі. Крім того, він вважає, що відзив управління на позов не відповідає вимогам ст.162 КАС України, тому не може бути використаний при розгляді справи
Втім, з приводу тверджень позивача про невідповідність відзиву на позов вимогам ст.162 КАС України суд одразу зазначає, що не бере їх до уваги, бо КАС України не містить такої підстави для не врахування відзиву на позов як невідповідність його вимогам ст.162 КАС України щодо змісту відзиву.
Ураховуючи положення ч.3 та ч.4 ст.257, ст.261, ст.263 КАС України, суд розглянув цю адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми українського законодавства, прийшов до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що з 02.07.2017р. ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком у розмірі 5 829,20грн., з урахуванням загального страхового стажу його роботи для обчислення пенсії у 40 років 06 місяців 05 днів та заробітної плати за період з 01.07.2000р. по 27.06.2017р. (192 місяці) (а.с.20, 81). Також на підтвердження свого страхового стажу позивач послався на ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, та надав суду копії своєї трудової книжки (а.с.24-34).
Позивач 29.09.2017р. звернувся до ДПО УПФУ Дніпропетровської області, правонаступником якого є ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, з заявою про перерахунок призначеного йому розміру пенсії на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням довідки Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області про дохід від 28.09.2017р. №178/01-21 за період з 01.01.1996р. по 31.12.2000р. У цій довідці зазначено, що позивач працював приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу в період з 15.05.1995р. по 01.07.2002р. Його дохід за період з січня 1996р. по грудень 2000р., який враховувався для обчислення/перерахунку пенсії, становив 266 258,77грн. (а.с.21, 22).
У відповідь на вказану заяву ДПО УПФУ Дніпропетровської області направило позивачу листа від 06.11.2017р. №3128/02/22, в якому зазначило, що 03.11.2017р. до нього надійшла довідка Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №200/01-21 від 31.10.2017р. про дохід ОСОБА_1 за період з травня 1995 року по грудень 1995 року, усього за рік 16 404,90грн. У цій довідці також зазначено, що позивач працював приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу в період з 15.05.1995р. по 01.07.2002р. А його дохід за період з 01.07.1995р. по 31.12.1995р., який враховувався для обчислення/перерахунку пенсії, становить 11 445,82грн. (а.с.21, 23).
Ураховуючи, що суми доходу, вказані в довідці №178/01-21 від 28.09.2017р. та в довідці №200/01-21 від 31.10.2017р. перевищують максимальний розмір середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, відповідач на підставі ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» направив копії цих довідок для проведення перевірки достовірності їх видачі до Управління внутрішнього аудиту ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. При цьому він повідомив позивача про те, що за результатами проведеної перевірки буде винесено рішення щодо перерахунку пенсії (а.с.21).
Однак, за твердженнями позивача, станом на момент звернення до суду з відповідним позовом його заяву про перерахунок пенсії так і не було вирішено (а.с.66). Відповідач з цього приводу лише зазначив, що 31.01.2018р. до нього надійшла відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (лист №2424/02/29 від 26.01.2018р.) про вирішення питання розрахунку розміру пенсії із заробітної плати, виходячи з чого він вважає, що у нього відсутні законні підстави здійснювати ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням доходу, одержаного до 01.07.2000р. (а.с.78, 84).
Тож ОСОБА_1 звертається до суду, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення йому перерахунку пенсії з урахуванням доходу за період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р. на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
З огляду на викладене вище, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу наявності чи відсутності підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії за віком на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Суд зазначає, що відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній станом на 06.02.2017р.), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Також відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Аналіз вказаної вище норми та обставин справи показує, що позивач з метою реалізації свого права та, маючи бажання врахувати для перерахунку раніше призначеної пенсії за віком також і заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, 29.09.2017р. звернувся до відповідача із відповідною заявою (а.с.21). На підтвердження розміру своїх доходів у період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р. він надав довідки про доходи №178/01-21 від 28.09.2017р. та №200/01-21 від 31.10.2017р. (а.с.22, 23).
Водночас положеннями ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що зокрема документи про перерахунок пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії.
Однак, у встановлений законом строк відповідач не вирішив питання щодо перерахунку або відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії, на що останній посилається, аргументуючи протиправність бездіяльності відповідача (а.с.66).
При цьому суд бере до уваги посилання позивача на положення п.4.3 Постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. №13-1 «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якими він аргументує свої твердження про те, що станом на момент звернення до суду з позовом відповіді на його звернення, окрім листа від 06.11.2017р. №3128/02/22 з повідомленням про направлення на перевірку довідок про доходи, не отримано (а.с.65). Адже положення зазначеного пункту відповідають положенням ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Відтак, відповідно до п.4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. №13-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для, зокрема, перерахунку пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо, зокрема, перерахунку без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Позивач, обґрунтовуючи факт сплати страхових внесків, посилається на положення п.4 ч.1 ст.11, ст.19 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких особи, які здійснюють нотаріальну діяльність, підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та є страхувальниками.
Також зазначеними вище нормами передбачено обовязок приватних нотаріусів, які забезпечують себе роботою самостійно, сплачувати страхові внески від суми доходу, отриманого від цієї діяльності, що підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб, та в межах максимального розміру оподатковуваного доходу, з якого справляються страхові внески.
На підтвердження сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України ОСОБА_1 надав суду: копію довідки від 19.08.2002р. №01/04-2594, реєстраційний номер 03-1933, та копію акта Пенсійного фонду України від 19.08.2002р. за період з 1999р. по 2002р., відповідно до яких станом на 19.08.2002р. він не має заборгованості перед Пенсійним фондом України щодо сплати страхових внесків (а.с.14, 15).
Водночас ОСОБА_1 пояснив, що в період роботи приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу у період з 15.05.1995р. по 01.07.2002р. він сплачував обовязкові страхові платежі до Пенсійного фонду України, а саме: 1995р. в сумі 423,90грн., 1996р. в сумі 8 247,20грн., 1997р. в сумі 17 600,39грн., 1998р. в сумі 2 967,18грн., 1999р. в сумі 7 200грн., 2000р. в сумі 12 000грн., 2001р. в сумі 3 838грн., 2002р. в сумі 17 454,80грн. (а.с.67).
При цьому відповідно до листа від 30.07.2014р. №2746/02/22 Управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області (правопопередник ДПО УПФУ Дніпропетровської області, реорганізований відповідно до Постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 21.12.2016р. №988) не заперечується факт сплати позивачем страхових внесків тільки за період з 1999р. по 2002р. (з урахуванням повернення коштів на р/р платника), оскільки дата реєстрації платника в управлінні 01.06.1999р. (а.с.16).
Тому суд критично ставиться до тверджень позивача щодо сплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 1995р. по 1998р., бо він не підтвердив їх іншими належними доказами, зокрема не надав суду квитанції про сплату. Хоча зазначив, що оригінали цих квитанцій містяться в матеріалах пенсійної справи (а.с.67), не вказавши суду причин їх ненадання чи неможливості надання.
Отже, у спірних правовідносинах, які склались між сторонами та є предметом судового розгляду, суд не може перебирати на себе повноваження органів Пенсійного фонду України та вирішувати по суті заяву позивача від 29.09.2017р. про перерахунок пенсії. Адже у спірних правовідносинах, які склались між сторонами, обґрунтованого рішення про перерахунок чи відмову у перерахунку пенсії позивачу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області ще не приймалось.
А відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Тому вказані вище довідки були направлені відповідачем на перевірку до Управління внутрішнього аудиту ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про що повідомив позивача (а.с.21, 82).
Однак, як було встановлено судом, та це підтверджується матеріалами справи, відповідач не повідомив позивача про результати перевірки довідок про доходи та розгляду його заяви про перерахунок пенсії. При цьому суд враховує те, що відповідач жодним чином не підтвердив того, що у визначений законом строк ним приймалось рішення про перерахунок чи відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1, як цього вимагає ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та п.4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. №13-1.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного зясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обовязок субєкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обовязок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи та є обґрунтованими лише в частині щодо протиправної бездіяльності відповідача та невирішення по суті заяви від 29.09.2018р. про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії на підставі ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Адже, порушуючи вимоги ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідач у встановлений законом строк не вирішив по суті питання про перерахунок чи відмову у перерахунку пенсії позивача, протиправно не реалізувавши своїх дискреційних повноважень. При цьому управління не повідомило позивача про результати проведеної перевірки довідок про доходи, щодо яких у нього виник сумнів у їх достовірності.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2, абз.2 ч.4 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне частково задовольнити адміністративний позов, а саме: на підставі ч.2 ст.9 КАС України з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровські області щодо не прийняття рішення про перерахунок або про відмову у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1, з урахуванням його доходу за період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р., починаючи з 02.07.2017р.; зобовязати ГУ ПФУ в Дніпропетровські області вирішити питання щодо перерахунку або про відмову у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1, з урахуванням його доходу за період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р., починаючи з 02.07.2017р.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ч.1, ч.3 ст.139 КАС України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати у розмірі 704,80грн., сплата яких підтверджується квитанціями №0.0.933989064.1 (код квитанції 1104-3434-6059-0787) від 09.01.2018р. та №0.0.957581126.1 (код квитанції 1133-3062-4610-5655) від 07.02.2018р.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити певні дії та стягнення заборгованості задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровські області щодо не прийняття рішення про перерахунок або про відмову у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1, з урахуванням його доходу за період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р., починаючи з 02.07.2017р.
Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вирішити питання щодо перерахунку або про відмову у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1, з урахуванням його доходу за період з 01.07.1995р. по 31.12.2000р., починаючи з 02.07.2017р.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст рішення у повному обсязі складено 27 квітня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2