Справа № 803/1929/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/2413/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Димарчук Т.М.,

час ухвалення рішення не вказаний,

місце ухвалення рішення - місто Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій щодо невиплати пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року та зобов'язання нарахувати та виплатити невиплачену з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 червня 2015 року по 15 вересня 2016 року. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за період з 01 червня 2015 року по 15 вересня 2016 року включно. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1280, 00 грн. (одну тисячу двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення мотивоване тим, що з 01 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону та таким особам повинна бути відновлена виплата пенсії за вислугою років, призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому йому має бути відновлено виплату вказаної пенсії, у зв'язку з відсутністю підстав для припинення її виплати.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зміни до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» Конституційним Судом України не визнані неконституційними, підстав для невиконання вимог цього Закону по відношенню до ОСОБА_2 у головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не було, тому дії головного управління є такими, що проведені відповідно до вимог чинного законодавства - виплату військової пенсії припинено, так як позивач працював на посаді судді апеляційного суду Волинської області.

Щодо проведенням дій по припиненню виплати пенсії ОСОБА_2 за вимогами Закону №911 скаржник зазначає, що такі дії у період з 01.01.2016 року по 15.09.2016 року, коли позивач продовжував працювати на посаді судді апеляційного суду Волинської області також законодавчо обґрунтовані, та за цей період не можуть бути змінені рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яке набрало законної сили з часу постановлення - з 20.12.2016 року. На час постановлення рішення ОСОБА_2, починаючи з 16.09.2016 року отримував пенсію відповідно до Закону № 2453.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

В зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 25 квітня 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01 квітня 2015 року пенсійним органом виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено на підставі статті 58 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ у зв'язку з тим, що він працював на посаді, яка давала право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (стаття 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Постановою Верховної Ради України № 1515-VIII від 08 вересня 2016 року «Про звільнення суддів» ОСОБА_2 звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області у відставку, з 16 вересня 2016 року позивачу призначено та виплачується довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

02 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про виплату йому пенсії, призначеної за вислугою років, з 01 червня 2015 року по 15 вересня 2016 року, виплату якої було припинено з 01 квітня 2015 року. Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 651/М-01 від 14 листопада 2017 року позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії, з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, відповідно до якого з 01 квітня 2015 року особам на посадах, які дають право на призначення пенсії, довічного грошового утримання на умовах, передбачених, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсії припинена . У листі Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області вказано, що нарахування у вказаний вище період не здійснювалось, оскільки не проводилась виплата.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 6225 від 28 вересня 2016 року, ОСОБА_2 перебуває на обліку, як одержувач пенсії за вислугою років, за період з 01 квітня 2015 року по 15 вересня 2016 року позивачу підлягала до нарахування сума пенсії всього в розмірі 95 440 грн 97 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 2453-VI.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон від 2 березня 2015 року № 213-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 54 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та визначено, що «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

При цьому порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений наведеними вище законами, поширено на всіх пенсіонерів незалежно від часу призначення.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону України від 2 березня 2015 року N 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених вище законів.

Оскільки вказаний Закон не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону.

Норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII щодо обмеження виплати пенсії працюючим державним службовцям у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, є діючими, рішенням Конституційного Суду України чи іншим законом скасовані не були, а тому підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України.

Оскільки позивач працював на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», то дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади поширюється на нього в повному обсязі.

Так, 1 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24 грудня 2015 року, відповідно до якого були внесені зміни до першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими встановлено, що «тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, перше речення частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішення набрало чинності 20 грудня 2016 року.

Тобто, норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24 грудня 2015 року, відповідно до якого пенсія, призначена за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», працюючим державним службовцям не виплачується, були чинними до прийняття Конституційним Судом України рішення №7-рп/2016 від 20 грудня 2016.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що у позивача відсутнє право на виплату пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.06.2015 року по 15.09.2016 року у зв'язку з неможливістю одночасного перебування на посаді судді та отриманням пенсії.

Колегія суддів, керуючись статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, якою неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права встановлено підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі № 803/1929/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді М. А. Пліш
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 23.07.2018 р.