Справа № 826/3806/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2018 року № 826/3806/18

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: головуючої судді Шевченко Н.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного провадження (з викликом сторін) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Троїца» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Троїца») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач, ДФС України), третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - третя особа, ГУ ДФС у місті Києві), в якому просило зобов'язати відповідача відновити реєстрацію податкової звітності, податкових накладних та розрахунків-коригувань в електронному вигляді згідно умов Договору про визнання електронних документів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у неприйнятті податкової звітності та податкових накладних, поданих позивачем в електронному вигляді, шляхом блокування дії Договору про визнання електронних документів, укладеного між ТОВ «Троїца» та податковим органом.

У судовому засіданні представник позивача Токар А.В. підтримав заявлений позов і просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечували, вказавши про правомірність дій податкового органу.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на вищевказану норму, представники позивача, відповідача та третьої особи заявили письмове клопотання про здійснення розгляду справи в письмовому провадженні.

Так, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України 14 червня 2018 року суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, у грудні 2017 року позивач уклав з Державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управлінням ДФС у місті Києві договір №2 від 07.12.2017 про визнання електронних документів.

Предметом вказаного договору є визнання податкових документів, поданих платником податків в електронному вигляді, із застосуванням електронного цифрового підпису, до органів ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку. Договір надає платнику податків можливість подавати до органу ДФС податкові документи у електронному вигляді, якщо інше не передбачено законом.

20.12.2017 позивач, відповідно до вимог ст.201 ПК України, склав та направив засобами телекомунікаційного зв'язку податкову накладну №1 від 12.12.2017 на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У подальшому, ТОВ «Троїца» була отримана квитанція про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Результат обробки: документ доставлено до ДФС України ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО; виявлені помилки: документ не може бути прийнятий, можливо припинено дію Договору про визнання електронних документів).

12.12.2017 позивач склав та направив засобами телекомунікаційного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2017 року. Позивачем була отримана квитанція №1 (результат обробки: документ доставлено до ДФС України ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО, виявлені помилки: порушенні вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, можливо припинено дію Договору про визнання електронних документів).

В той же час, 15.11.2017 Наказ ДПА України від 10.04.2008 №233 «Про подання електронної податкової звітності», яким затверджено «Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку» втратив чинність.

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами (надалі Порядок), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №557 від 06.06.2017 року, договір про визнання електронних документів визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу та укладається шляхом приєднання автора до Договору в цілому шляхом надсилання заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів.

Відповідно до п. 1 розділу III вказаного Порядку юридичні особи, самозайняті особи, податкові агенти, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування набувають статусу СЕД з дати укладення Договору, примірну форму якого визначено у додатку 1 до цього Порядку, шляхом приєднання до нього на підставі Заяви про приєднання до Договору у порядку, визначеному цим розділом.

Так, на підставі вказаного, позивач 09.01.2018 створив Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді, наклав електронний цифровий підпис, надалі ЕЦП, (підписувачем Заяви про приєднання до Договору має бути особа, яка згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є керівником) та направив протягом операційного дня у визначеному форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв'язку до контролюючого органу за основним місцем обліку позивача.

Відповідно до п. 6 розділу III Порядку, після надходження Заяви про приєднання до Договору здійснюється її автоматизована перевірка у порядку, визначеному пунктами 9-11 розділу II цього Порядку.

Так, автоматизована перевірка електронного документа включає: перевірку правового статусу ЕЦП шляхом встановлення чинності посиленого сертифіката ключа підписувача на час підписання електронного документа та відповідності особистого ключа підписувача відкритому ключу, зазначеному у посиленому сертифікаті; перевірку обов'язковості та послідовності накладення на електронний документ ЕЦП підписувачів та електронної печатки (за наявності) у встановленому порядку; перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перевірку наявності обов'язкових реквізитів; перевірку наявності Заяви про приєднання до Договору; перевірку дії Договору. Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу II Порядку, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується.

Відповідно до п. 9 розділу III Порядку підставами для відмови у прийнятті Заяви про приєднання до Договору та відповідно у приєднанні до Договору є: відсутність автора на обліку у контролюючому органі; невідповідність реєстраційних даних автора, зазначених у Заяві про приєднання до Договору, даним Єдиного державного реєстру та Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр); наявність у Єдиному державному реєстрі запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи або припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; наявність в Державному реєстрі інформації про закриття реєстраційного номера облікової картки платника податків підписувача Заяви про приєднання до Договору (керівника) у зв'язку зі смертю; наявність діючого Договору.

Позивач отримав квитанцію №1 (документ: 11392001 Заява про приєднання до договору про визнання електронних документів доставлено до Державної фіскальної служби України 09.01.2018 в 15:18:48; ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО; Інформація - діючий Договір присутній: від 07.12.2017 №2; Інформація - сертифікат директора із діючого договору є чинним; Помилка - договір не прийнято. Діє Договір про визнання електронних документів від 07.12.2017 №2.

У подальшому, 09.01.2018 позивач склав та направив засобами телекомунікаційного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2017 року.

Відповідно позивачем була отримана квитанція №1, в якій зазначено: результат обробки: документ доставлено до ДФС України ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО 09.01.2017 17:05:45; виявлені помилки: документ не може бути прийнятий, відсутній укладений з платником договір приєднання, який визначає права та обов'язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору.

15.01.2018 року позивач створив Заяву про приєднання до Договору в електронному вигляді, наклав ЕЦП, (підписувачем Заяви про приєднання до Договору має бути особа, яка згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є керівником) та направив протягом операційного дня у визначеному форматі (стандарті) засобами телекомунікаційного зв'язку до контролюючого органу за основним місцем обліку позивача.

ТОВ «Троїца» отримало квитанцію №1, в якій зазначено: документ: Заява про приєднання до договору про визнання електронних документів доставлено до Державної фіскальної служби України 15.01.2018 в 11:47:44 ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО; Інформація - діючий Договір присутній: від 07.12.2017 №2; Інформація - сертифікат директора із діючого договору є чинним. Помилка - договір не прийнято. Діє Договір про визнання електронних документів від 07.12.2017 №2.

Також, 15.01.2018 позивачем до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у місті Києві подана заява № 15/01-2018, в якій Товариство просило податковий орган прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2017 року в письмовому вигляді та з'ясувати причини щодо неможливості подавати звіти згідно умов Договору про визнання електронних документів.

Проте, станом на дату подання даного адміністративного позову відповідь від органу ДФС не надходила.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 цієї статті та/або п. 192.1 ст. 192 ПК України, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п.201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

За приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, визначено, що постачальник (продавець) складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому в установленому порядку, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення. Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця) (за наявності). За відсутності у постачальника (продавця) посади бухгалтера електронні цифрові підписи посадових осіб платника податку накладаються у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця) (за наявності).

Згідно з п. 6 вказаного Порядку після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС засобами телекомунікаційного зв'язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронні документи та електронний документообіг». Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

У свою чергу, основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 зазначеного Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

В той же час, як зазначалося вище, правовим актом, що визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної фіскальної служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, є Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затверджений Наказом Міністерства фінансів України №557 від 06.06.2017 року.

Відповідно до зазначених приписів розділу II Порядку діє договір №2 від 07.12.2017 року про визнання електронних документів, на дати подання податкових документів позивача договір не розривався, однак електронні документи не приймалися.

З матеріалів справи убачається, що позивач неодноразово подавав договір про визнання електронних документів та заяви про приєднання до договору про визнання електронних документів, у зв'язку із чим одержував квитанції №1 із відповідними відмітками, що діє договір №2 від 07.12.2017 про визнання електронних документів.

Між іншим, про дійсність зазначеного договору також свідчать і факти прийняття відповідачем Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за грудень 2017 року, відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам.

Крім того, позивач отримав квитанцію № 2 про прийняття пакету документів 16.01.2018, що вказує на факт вибіркового (на власний розсуд) прийняття контролюючим органом в електронному вигляді податкових документів (звітів) позивача.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність законодавчо визначених підстав для неприйняття податковим органом податкових накладних розрахунків-коригувань в електронному вигляді згідно умов Договору про визнання електронних документів, а, отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 2 статті 76 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки дане рішення вимагає від Державної фіскальної служби України вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для відповідача - суб'єкта владних повноважень строк для подання звіту про виконання вказаного рішення у 20 днів з дня набрання ним законної сили.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241 - 247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» до Державної фіскальної служби України, третя особа: Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії задовольнити повністю.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України відновити реєстрацію податкової звітності ТОВ «Троїца», податкових накладних та розрахунків-коригувань в електронному вигляді згідно умов Договору про визнання електронних документів.

Встановити для Державної фіскальної служби України строк у двадцять днів з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення.

Попередити Державну фіскальну службу України про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Троїца» (03170, м. Київ, вул. Перемоги, 9, оф. 6/1, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко