Справа № 820/5266/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5266/17

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 820/5266/17, суддя Шляхова О.М., м. Харків

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними висновків та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними висновки, викладені в акті позапланової невиїзної документальної перевірки від 05.10.2017 року № 14635/20-40-14-11-11/39838827;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 24.10.2017 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 820/5266/17 адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 24.10.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 820/5266/17 в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Харківській області було проведено позапланову невиїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Радіоелектронний комплекс" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з ТОВ "Роджер Компані" за червень 2017 року, про що було складено акт № 14635/20-40-14-11-11/39838827 від 05.10.2017 року.

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 601712 грн у березні 2017 року;

- п.п. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на суму 560617 грн у червні 2017 року.

На підставі акту перевірки відповідачем 24.10.2017 року було прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу зменшено суму податкового зобов'язання для цілей розділу V Податкового кодексу України на 601712 грн та суму податкового кредиту на 560617 грн. (т.1, а.с. 39).

Позивач не погодився з висновком акту позапланової невиїзної документальної перевірки від 05.10.2017 року № 14635/20-40-14-11-11/39838827 та податковим повідомленням-рішенням № від 24.10.2017 року, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з його контрагента мали реальний характер, а тому позивачем правомірно віднесено суми податку, сплаченого у зв'язку з придбанням товару до податкового кредиту, в зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

В періоді, що перевірявся, позивач мав господарські операції з ТОВ "Роджер Компані".

З матеріалів справи встановлено, що 03.06.2017 року позивачем (покупець) та ТОВ "Роджер Компані" (постачальник), було укладено договір поставки № РО-3/06 та специфікації до нього: Додаток 1 до договору № РО-3/06 від 03.06.2017 р. на товар: датчик вітру 1Б11 - 3 шт., прилад спостереження ТПНА-65 - 8 піт., пристрій пусковий стартера ПУС-71 - 2 шт., вимірювач палива ИТ2-1С - 3 шт., автомат пускового пристрою АПУ-71 - 3 шт., блок ГТН-25 -5 шт., паливний фільтр 32 ТФ6 - 1 шт.; Додаток 2 до договору № РО-3/06 від 03.06.2017 р. на товар: блок ГТН-11-3 шт.) (т.1, а.с.41-47) .

На виконання умов вказаного договору товар отримано згідно видаткової накладної № РН-0620/03 від 20.06.2017 р. та видаткової накладної № РН-0620/04 від 20.06.2017 р. (т. 1, а.с. 48-49).

Отриманий товар за договором поставки № РО-3/06 від 03.06.2017 р. було транспортовано на адресу позивача, що підтверджується: товарно-транспортними накладними № РН-0620/03 від 20 червня 2017року, № РН-0620/04 від 20 червня 2017 року щодо перевезення датчику вітру 1Б11 - 3 шт., приладу спостереження ТПНА-65 - 8 шт., пристрою пускового стартера ПУС-71 - 2 шт., вимірювача палива ИТ2-1С - 3 шт., автомату пускового пристрою АПУ-71 - 3 шт., блоку ГТН-25 - 5 шт., паливного фільтру 32 ТФ6 - 1 шт., блоку ГТН-11 - 3 шт. від ТОВ "Роджер Компані", з пункту навантаження: м. Костянтинівка, вул. Леваневського, 5 до пункту розвантаження: м. Харків, вул. Лозівська, 5 (т. 1, а.с. 50-51).

За отриманий товар позивачем проведено часткові розрахунки з ТОВ "Роджер Компані" за поставлений товар в сумі 2693703,08 грн, що підтверджується: платіжними дорученням № 156 від 05.07.2017 р., № 162 від 07.07.2017 р., № 164 від 10.07.2017 р. (т.1, а.с. 54-56); копіями банківських виписок від 05.07.2017 р., 07.07.2017 р., 10.07.2017 р. (т. 1, а.с. 57- 59).

ТОВ "Роджер Компані" зареєстровані податкові накладні на ім'я ТОВ "Радіоелектронний комплекс" № 109 від 20.06.2017 р., та № 110 від 20.06.2017 р. (т. 1, а.с. 60-61) Придбання у ТОВ "Роджер Компані" товарів за договором поставки № РО-3/06 від 03.06.2017 р., належним чином відображено у бухгалтерському обліку ТОВ "Радіоелектронний комплекс", що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями (т. 1, а.с. 88-87).

В подальшому придбаний позивачем товар у ТОВ "Роджер Компані" за договором поставки № РО-3/06 від 03.06.2017 р., було реалізовано ДП "Харківський бронетанковий завод", за договором поставки № 1М107-08 від 14.03.2017 року. (т. 1, а.с. 63-66). Відповідно до умов договору перелік, кількість і ціна товару, який постачається за даним договором вказана у додатках (специфікаціях) до договору (специфікації: додаток № 10 до договору поставки № 1М107-08 від 14.03.2017 р. на товар: датчик вітру 1Б11 - 3 шт., прилад спостереження ТПНА- 65 - 8 шт., пристрій пусковий стартера ПУС-71 - 2 шт., автомат пускового пристрою АПУ-71 - 3 шт., блок ГТН-11 - 3 шт., блок ГТН-25 - 5 шт.; додаток 13 до договору № 1М107-08 від 14.03.2017 р. на товар: вимірювач палива ИТ2-1С - 3 шт., паливний фільтр 32 ТФ6 - 1 шт.). Товар за вищевказаним договором поставки було передано позивачем до ДП "Харківський бронетанковий завод", що підтверджується видатковими накладними № 54, 57, 58, 59 від 21.06.2017 р. (т. 1, а.с. 69-72). Вказані товари були транспортовані від позивача до ДП "Харківський бронетанковий завод", що підтверджується: товарно-транспортними накладними № Р54, Р57, Р58, Р59 від 21.06.2017 р., з пункту навантаження - м. Харків, вул. Лозівська. 5 до пункту розвантаження: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 222. (т. 1, а.с. 73-76).

ДП "Харківський бронетанковий завод" було частково сплачено грошові кошти на користь позивача за поставлений товар в сумі 3068668,01 грн, що підтверджується банківськими виписками від 30.06.2017 р., 06.07.2017 р., 21.07.2017 р.(т. 1, а.с. 77-80). Вказана господарська операція була відображена в бухгалтерському обліку позивача, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями (т. 1, а.с. 85-86).

З матеріалів справи встановлено, що ДП "Харківський бронетанковий завод" запроваджена система вхідного контролю поставленої продукції. Відповідно до актів вхідного контролю № 283, 284, 285, 286, 287, 288, 289, 290, 291, 292, 293, 294, 295, 296, 297, 198, 299, 300, 301, 302, 303 від 21.06.2017 р. (т.1, а.с. 90-110) комісією ДП "Харківський бронетанковий завод" було проведено перевірку вищевказаних товарів отриманих від позивача та встановлено справність виробів та їх відповідність умовам технічної документації.

Всі зазначені вище документи за договорами підтверджують і розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій з поставки товарів, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3. ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що податкові накладні №№ 109, 110 від 20.06.2017 р., відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, мають всі обов'язкові реквізити, та згідно п. 201.6 ст. 201 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та врахована при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем з контрагентом ТОВ "Роджер Компані" належним чином оформлені договірні відносини та на виконання вимог податкового законодавства оформлені первинні документи, документи бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Контролюючим органом, у свою чергу, не надано належних доказів та не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не подано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, недостовірні або суперечливі.

Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладеного договору поставки, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Таким чином, на підставі наведених доказів, оцінка яким надана з дотриманням положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентом фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.

Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обов'язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов'язання з податку на додану вартість, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

Довід апеляційної скарги, стосовно того, що позивачем до перевірки не було надано документів, у яких зазначались би технічні характеристики придбаних у ТОВ "Роджер Компані" товарів, колегія суддів не приймає, оскільки відсутність технічної характеристики товару не є підставою для висновку про відсутність самої операції. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що комісією ДП "Харківський бронетанковий завод" було проведено перевірку товарів, які були придбані позивачем у його контрагента, та встановлено справність виробів та їх відповідність умовам технічної документації, про що свідчать акти вхідного контролю.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем було підтверджено правомірність віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбання товару у контрагента, наданими до перевірки належно оформленими документами, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов'язань між сторонами господарських операцій, відповідність господарських операцій видам діяльності позивача, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків податкового органу щодо завищення від'ємного значення податку на додану вартість та завищення податкового кредиту, а тому суд першої інстанції правильно скасував податкове повідомлення-рішення від 24.10.2017 року № .

В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 820/5266/17 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 по справі № 820/5266/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 18.07.2018 р.