Справа № 809/493/18
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4967/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Багрія В.М, Старунського Д.М.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши в письмовому провадженні м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року (головуючий суддя: Біньковська Н.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_4 16.03.2018 (через поштове відділення зв'язку) звернувся в суд з позовом про визнання протиправними дій щодо відмови провести перерахунок пенсії з 01.01.2004 з врахуванням заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно до довідки за № 325 від 03.02.2004, без обмеження заробітку у 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне соціальне страхування та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2004 з врахуванням заробітної плати (доходу) за 60 календарних місяців роботи підряд відповідно до довідки за № 325 від 03.02.2004, без обмеження заробітку у 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне соціальне страхування.

Обґрунтовує позов тим, що з 23.09.2001 йому призначено пенсію за віком. Позивач 01.06.2004 звернувся з письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області про перерахунок пенсії з кінцевим визначенням кращого варіанту, додавши довідку № 325 від 03.02.2004 із зазначенням заробітної плати за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 та довідку № 49 із зазначенням заробітної плати за період з 01.01.2002 по 31.12.2003. Листом від 21.06.2004 № 3508/03 позивача повідомлено, що перерахунок пенсії проведено у відповідності до Закону згідно заяви від 25.11.2003 за два останні роки роботи (2002 і 2003). Після ознайомлення з матеріалами пенсійної справи 16.08.2017, 18.09.2017, 28.10.2017 та 31.01.2018 позивач звертався до відповідача з приводу перевірки перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за період з 01.04.1995 по 31.03.2000. З долученого до листа відповідача від 14.02.2018 № 65/Я-15 розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітної плати позивачу стало відомо, що відповідачем застосовано обмеження розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум - 5,6. Вважає, що коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу за грудень 1995 року, січень 1996 року, серпень 1996 - січень 1997 року, серпень 1997 року, грудень 1997 року, січень-травень 1998 року розрахований відповідачем з порушенням законодавства, також, в наданому розрахунку відповідачем зменшено розмір заробітної плати за грудень 1999 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 23.09.2001 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» при стажі роботи 42 роки 8 місяців 4 дні.

Згідно поданої ОСОБА_4 заяви та довідок про заробіток для обчислення пенсії № 325 від 03.02.2004 за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 та № 49 від 19.01.2004 за період з 01.01.2002 по 31.12.2003, позивачу з 01.01.2004 проведено перерахунок пенсії з врахуванням стажу по 31.12.2003 і заробітку за період з 01.01.2002 по 31.12.2003 згідно довідки про зарплату № 49 від 19.01.2004.

Позивач 16.08.2017 звернувся з письмовою заявою до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якій просив вирахувати індивідуальний коефіцієнт заробітку згідно довідки про зарплату з 01.04.1995 по 31.03.2000. Відповідач листом від 04.09.2017 № 355/Я-15 повідомив розраховані розміри індивідуального коефіцієнту заробітної плати за період з 01.01.2002 по 31.12.2003 згідно довідки про заробітну плату № 49 від 19.01.2004 та за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 згідно довідки про заробітну плату № 325 від 03.02.2004 зазначивши, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, розрахований відповідно до довідки № 325 від 03.02.2004 є меншим, ніж розрахований відповідно до довідки № 49 від 19.01.2004, згідно якого обчислюється на даний час пенсія позивача.

Позивач повторно 18.09.2017 та 28.10.2017 звернувся до відповідача із заявами, в яких просив ще раз перерахувати його пенсію за довідкою про заробітну плату № 325 від 03.02.2004 і прописати всі суми заробітної плати, які закладаються в формулу для перерахунку пенсії. Листами від 03.10.2017 № 399/я-15, 09.11.2017 № 506/я-15 відповідач повідомив позивачу формулу, за якою визначається заробітна плата для обчислення пенсії, із наведенням конкретного прикладу визначення коефіцієнту заробітної плати, зазначив, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, визначений відповідно до довідки про заробітну плату № 325 від 03.02.2004 за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 - 4,51886 є меншим від 4,64782, згідно якого на даний час обчислюється пенсія, що призведе до зменшення пенсійної виплати, а також роз'яснено порядок подання заяви про перерахунок пенсії.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки пенсію позивачу призначено із врахуванням заробітку за період з 01.01.2002 по 31.12.2003, ОСОБА_4 не звертався до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії без застосування обмеження заробітку у 5,6 розміру середньої заробітної плати за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 і відповідачем не приймалося рішення з цього питання, отже між сторонами відсутній публічно-правовий спір.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон № 1058-IV), для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом 1 п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1064 від 13.07.1998 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів», встановлено максимальну величину фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у цій справі, спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії. Останні виникають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У цьому випадку, позивачу призначено пенсію 23.09.2001, її перерахунок проведено з 01.01.2004., а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин абз. 1 п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV, норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

Крім цього, покликання апелянта на те, що під час отримання заробітної плати позивача за період з 01.04.1995 по 31.03.2000 не існувало обмежень максимальної величини заробітної плати суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки у вказаний період не виникало правовідносин щодо призначення або перерахунку пенсії останнього.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Законом України «Про внесення зміни до статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 2343-IV від 13.01.2005, п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV, був доповнений абзацом другим, однак останній стосуються осіб, які отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць. Тобто, застосовувати його дію до спірних правовідносин підстав не має.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин абз. 1 п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV, однозначно та без виключень передбачено застосування обмеження, яке не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

Крім цього, необхідно зазначати, що суд першої інстанції в мотивувальній частині свого рішення, залишив поза увагою вимоги абз. 1 п. 2 ст. 41 Закону № 1058-IV, однак ця обставина не призвели до неправильного вирішення спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року у справі № 809/493/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом другим частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: О.М. Гінда

Судді: В.М. Багрій

Д.М. Старунський