Справа № 820/364/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/364/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 820/364/18, суддя Панченко О.В., м. Харків

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ременергокомплект"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Ременергокомплект" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2017 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 820/364/18 адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 16.11.2017 р., прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного постанови порушено норми процесуального права, а саме неповно з'ясовані обставини в адміністративній справі у зв'язку з ненаданням оцінки всім аргументам учасників справи, як того вимагає ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, та зазначає, що відносно контрагентів позивача в межах даної справи було виявлено низку порушень податкового законодавства, а також виявлено відсутність реального вчинення правочинів між ними та позивачем, які в сукупності з дослідженими документами, наданими позивачем до податкової перевірки, свідчать про фактичну нікчемність укладених позивачем з контрагентами угод, що, в свою чергу, призвело до неправомірного ненарахування сум податку, що підлягає сплаті. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 820/364/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов залишити без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управління ДФС у Харківській області було проведено позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо господарських відносин з ТОВ «Лаконіс Трейд» за грудень 2016 року, ТОВ «Коммерсбуд» за грудень 2016 року, ТОВ «Ворлдстайл» за грудень 2016 року, ТОВ «Скіпер Торг» за лютий 2016 року, ТОВ «Сінергія Профі» за квітень 2016 року, ТОВ «Евантес Компані» за лютий 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг), про що було складено акт № 16936/20-40-14-12-11/24479421 від 31.10.2017р. (т. 1, а.с. 9- 39).

Під час перевірки були встановлені порушення позивачем вимог:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та пп. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов'язань на загальну суму 13670 грн. за лютий 2016 року;

- пп. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 467693 грн, в тому числі за лютий 2016 року на суму 26760 грн, за квітень 2016 року на суму 55028 грн, за грудень 2016 року на суму 245892 грн, за лютий 2017 року на суму 140013 грн;

- пп. "а" п. 198.1 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на додану вартість до сплати на суму 484363 грн, у тому числі за лютий 2016 року на суму 297258 грн, за лютий 2017 року на суму 140013 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 16.11.2017 року було прийнято податкове повідомлення - рішення № , відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 605453,75 грн, в тому числі за основним платежем - 484363 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 121090,75 грн (т.1, а.с. 48).

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням № від 16.11.2017 року, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з його контрагентами мали реальний характер, а тому позивачем правомірно віднесено суми податку, сплаченого у зв'язку з придбанням товару, до податкового кредиту, в зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

В періоді, що перевірявся, позивач мав господарські операції із ТОВ «Лаконіс Трейд», ТОВ «Коммерсбуд», ТОВ «Ворлдстайл», ТОВ «Скіпер Торг», ТОВ «Сінергія Профі», ТОВ «Евантес Компані».

З матеріалів справи встановлено, що 16.12.2016 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Лаконіс Трейд» (продавець) було укладено договір поставки № 7/12, згідно умов якого продавець зобов'язався поставити на адресу покупця, а покупець зобов'язався прийняти та сплатити товари виробничо-технічної групи для здійснення господарської діяльності з монтажу, ремонту та технічному обслуговуванню устаткування промислового призначення (т.2, а.с. 207-208).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ «Лаконіс Трейд» підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином оформленими: видатковою накладною № 2212164 від 22.12.2016 р., податковою накладною від 22.12.2016 р. № 115, довіреністю на отримання товару № 555 від 16.12.2016 р.

Отриманий товар був оприбуткований на складі ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за адресою м. Харків, пр. Льва Ландау, 151, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та копією договору оренди складського приміщення.

Транспортування товару здійснено за рахунок покупця у відповідності до п. 3.2. договору поставки від 16.12.2016 р., що підтверджується належним чином оформленою товарно-транспортною накладною від 22.12.2016 р. № 4/22. Перевезення вантажу здійснювалося автомобілем Renault Mascott, державний номерний знак НОМЕР_2, який є у користуванні ТОВ «НВП «Ременергокомплект» на підставі договору оренди транспортного засобу № 7 від 26.04.2015 р., укладеного з гр. ОСОБА_1

Згідно довіреності № 555 від 16.12.2016 р. фактично товар від ТОВ «Лаконіс Трейд» був отриманий робітником ТОВ «НВП «Ременергокомплект» ОСОБА_2

Розрахунок між позивачем та ТОВ «Лаконіс Трейд» проводився у безготівковій формі, що підтверджується копією платіжного доручення від 19.01.2017 р. № 100.

В подальшому придбаний у ТОВ «Лаконіс Трейд» у грудні 2016р. товар був використаний ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у власній господарській діяльності, а саме використано при виконанні робіт з реконструкції насосної станцій, згідно договору підряду № 949-ДЕ-КрТЄС від 25.10.2016 р., укладеного з замовником - ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». З технічного завдання до цього договору встановлено, що при виконанні реконструкції підрядник - ТОВ «НВП «Ременергокомплект» мав прибдати насос Д 2000-21-2, який і було придбано у ТОВ «Лаконіс Трейд».

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Коммерсбуд» з матеріалів справи встановлено, що 12.12.2016 року між позивачем (покупець) та ТОВ «Коммерсбуд» (продавець) було укладено договір № 12, відповідно до умов якого позивач придбав товари виробничо-технічної групи (т.2, а.с. 236-237).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ «Коммерсбуд» підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином оформленими: видатковими накладними № 1412162 від 14.12.2016 р. та № 1412163 від 14.12.2016 р., податковими накладними № 117 та 118 від 14.12.2016 р., товарно-транспортною накладною від 14.12.2016 р. № 2/14, довіреністю на отримання товару № 527 від 12.12.2016 р.

Отриманий товар був оприбуткований на складі ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за адресою м. Харків, пр. Льва Ландау, 151, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та копією договору оренди складського приміщення.

Транспортування товару здійснено за рахунок покупця у відповідності до п. 3.2. договору поставки від 12.12.2016 р., що підтверджується належним чином оформленою товарно-транспортною накладною 14.12.2016 р. № 2/14. Перевезення вантажу здійснювалося автомобілем Renault Mascott, державний номерний знак НОМЕР_2, за довіреністю № 527 від 12.12.2016 р. товар від ТОВ «Коммерсбуд» було отримано робітником ТОВ «НВП «Ременергокомплект» ОСОБА_2 Розрахунок між позивачем та ТОВ «Коммерсбуд» проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжним доручення № 1603 від 28.12.2016 р.

В подальшому придбаний у ТОВ «Коммерсбуд» у грудні 2016р. товар був використаний ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у власній господарській діяльності, а саме, використано при виконанні робіт з ремонту насосного обладнання згідно договору про надання послуг № 769-ЗЕ-БуТЄС від 03.05.2016 р., укладеного з замовником - ПАТ «ДТЕК Західенерго». З технічних вимог та кошторисів, доданих до цих договорів, встановлено, що при їх виконанні були використані, у тому числі, матеріали, що були придбані ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у ТОВ «Коммерсбуд».

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Ворлдстайл» з матеріалів справи встановлено, що 01.12.2016 р. між позивачем (покупець) та ТОВ «Ворлдстайл» (продавець) було укладено договір поставки № 1/12 (т. 2, а.с. 123-124), відповідно до умов якого продавець зобов'язується поставити, покупець прийняти та оплатити товар в кількості, номенклатурі і за ціною згідно специфікації.

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ «Ворлдстайл» підтверджується: видатковою накладною № 0112161 від 01.12.2016 р., податковою накладною від 01.12.2016 р. № 6, довіреністю на отримання товару №491 від 01.12.2016 р., товарно-транспортною накладною від 01.12.2016 р. № 1/12.

Отриманий товар був оприбуткований на складі ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за адресою м. Харків, пр. Льва Ландау, 151, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю.

Транспортування товару здійснено за рахунок покупця у відповідності до п. 3.2. договору поставки від 01.12.2016 р., що підтверджується належним чином оформленою товарно-транспортною накладною 01.12.2016р. № 1/12. Перевезення вантажу здійснювалося автомобілем Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_3, який на підставі договору оренди автомобіля, укладеного з гр. ОСОБА_3 та посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 186 від 03.03.2014 р., наявний у підприємства позивача.

Згідно довіреності № 491 від 01.12.2016 р. товар від ТОВ «Вордстайл» був отриманий робітником ТОВ «НВП «Ременергокомплект» ОСОБА_2 Розрахунок між позивачем та ТОВ «Ворлдстайл» здійснено у безготівковій формі, що підтверджується платіжним доручення № 1494 від 12.12.2016р.

В подальшому придбаний у ТОВ «Вордстайл» у грудні 2016 р. товар було використано позивачем у власній господарській діяльності, а саме, використано при виконанні робіт з ремонту насосного обладнання згідно договору про надання послуг № 769-ЗЕ-БуТЄС від 03.05.2016 р., укладеного з замовником - ПАТ «ДТЕК Західенерго». З технічних вимог та кошторисів, доданих до цих договорів, встановлено, що при їх виконанні були використані, у тому числі, матеріали, що були придбані ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у ТОВ «Вордстайл».

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Скіпер Торг» з матеріалів справи встановлено, що 17.02.2016 р. між позивачем (покупець) та ТОВ «Скіпер Торг» (продавець) було укладено договір поставки № 17/02-1, відповідно до умов, якого позивач придбав у ТОВ «Скіпер Торг» товари виробничо-технічної групи (т. 2, а.с. 51-52).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ «Скіпер Торг» підтверджується: видатковою накладною № 17 від 29.02.2016 р., податковою накладною від 29.02.2016 р. № 80, довіреністю на отримання товару №30 від 29.02.2016 р.

Отриманий товар був оприбуткований на складі ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за адресою м. Харків, пр. Льва Ландау, 151, що підтверджується копією договору оренди складського приміщення та оборотно-сальдовою відомостю.

Транспортування товару здійснено за рахунок покупця у відповідності до п. 3.2. договору поставки від 17.02.2016 р., що підтверджується належним чином оформленою товарно-транспортною накладною 29.02.2016р. № 17. Перевезення вантажу здійснювалося автомобілем Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_3, що наявний у ТОВ «НВП «Ременергокомплект» на підставі договору оренди автомобіля, укладеного з гр. ОСОБА_3 та посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 186 від 03.03.2014 р.

Згідно довіреності № 30 від 29.02.2016 р. фактично товар від ТОВ «Скіпер Торг» був отриманий робітником ТОВ «НВП «Ременергокомплект» ОСОБА_2 Розрахунок між позивачем та ТОВ «Скіпер Торг» проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжним доручення № 192 від 16.03.2016р.

В подальшому придбаний у ТОВ «Скіпер Торг» у лютому 2016р. товар було використано ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у власній господарській діяльності, а саме реалізовано на адресу_покупця ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» згідно договорів про закупівлю товару № 445-ДЕ-КрТЕС від 15.03.2016 р. № 566-ДЕ-ЗаТЕС від 10.06.2016 р., № 428-ДЕ-КрТЕС від 11.04.2016 р. За умовами вказаних договорів, TOB «НВП «Ременергокомплект» зобов'язувалося поставити на адресу покупця саме ті матеріали, які були придбані у ТОВ «Скіпер Торг». При цьому, як встановлено з умов вказаних договорів, ціна продажу матеріалів була вищою, ніж ціна їх придбання у ТОВ «Скіпер Торг».

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Сінергія Профі» з матеріалів справи встановлено, що 18.04.2016 р. між позивачем (покупець) та ТОВ «Сінергія Профі» (продавець) було укладено договір поставки № 38/4, відповідно до якого позивач придбав у ТОВ «Сінергія Профі» товари виробничо-технічної групи (т. 1, а.с. 241-242).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ «Сінергія Профі» підтверджується: видатковою накладною № 100 від 26.04.2016 р., податковою накладною від 26.04.2016 р. № 115, довіреністю на отримання товару № 79-1 від 26.04.2016р. Отриманий товар було оприбутковано на складі ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за адресою м. Харків, пр. Льва Ландау, 151, що підтверджується копією договору оренди складського приміщення та оборотно-сальдовою відомостю.

Транспортування товару здійснено за рахунок покупця у відповідності до п. 3.2. договору поставки від 18.04.2016 р., що підтверджується належним чином оформленою товарно-транспортною накладною 26.04.2016 р. Перевезення вантажу здійснювалося автомобілем Citroen Berlingo, державний номерний знак НОМЕР_3, що наявний у користуванні ТОВ «НВП «Ременергокомплект» на підставі договору оренди автомобіля, укладеного з гр. ОСОБА_3 та посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 186 від 03.03.2014 р.

Згідно довіреності № 79-1 від 26.04.2016 р. фактично товар від ТОВ «Сінергія Профі» був триманий робітником ТОВ «НВП «Ременергокомплект» ОСОБА_2

В подальшому придбаний у ТОВ «Сінергія Профі» у квітні 2016 р. товар було використано ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у власній господарській діяльності, а саме реалізовано на адресу покупця ТОВ «ДТЕК Востокененерго» згідно договорів поставки № 303-ВЕ-ЗуТЕС від 25.04.2016р. та № 421-ВЕ-ЗуТЕС від 06.06.2016 р. За умовами вказаних договорів, ТОВ «НВП «Ременергокомплект» зобов'язувався поставити на адресу покупця саме ті матеріали, які були придбані у ТОВ «Сінергія Профі». При цьому, з умов вказаних договорів встановлено, що ціна продажу матеріалів була вищою ніж ціна їх придбання.

Щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Евантес Компані» з матеріалів справи встановлено, що 17.02.2017 р. між позивачем (покупець) та ТОВ «Евантес Компані» (продавець) було укладено договір поставки № 5/02-17, відповідно до умов якого, позивач придбав у ТОВ «Евантес Компані» товари виробничо-технічної групи (т. 1, а.с. 173-174).

Реальність господарської операції між позивачем та ТОВ «Евантес Компані» підтверджується: видатковою накладною № 25 від 27.02.2017 р., податковою накладною від 27.02.2017р. № 70, довіреністю на отримання товару № 81 від 27.02.2017 р., товарно-транспортною накладною №25 від 27.02.2017 р.

Отриманий товар було оприбутковано на складі ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за адресою м. Харків, пр. Льва Ландау, 151, що підтверджується копією договору оренди складського приміщення та оборотно-сальдовою відомостю.

Транспортування товару здійснено за рахунок покупця у відповідності до п. 3.2. договору поставки від 17.02.2017 р., що підтверджується належним чином оформленою товарно-транспортною накладною 27.02.2017 р. № 25. Перевезення вантажу здійснювалося автомобілем АГ-G 330202-ПБ (Гезель), державний номерний знак НОМЕР_4, що наявний у користуванні ТОВ «НВП «Ременергокомплект» на підставі договору оренди автомобіля № 54 від 01.09.2016 р., укладеного з гр. ОСОБА_5

За довіреністю № 81 від 27.02.2017 р., фактично товар від ТОВ «Евантес Компані» був отриманий робітником ТОВ «НВП «Ременергокомплект» ОСОБА_2 Розрахунок між позивачем та ТОВ «Евантес Компані» проводився у безготівковій формі, що підтверджується платіжним доручення №443 від 15.03. 2017р.

В подальшому придбаний у ТОВ «Евантес Компані» у лютому 2017р. товар було використано ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у власній господарській діяльності, при виконанні робіт з ремонту виробничого обладнання згідно договорів № 1449-ДЕ-КрТЄС від 27.03.2017 р. та № 1450-ДЕ-КрТЄС від 27.03.2017 р., укладених з замовником - ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». З технічних вимог та кошторисів, доданих до цих договорів, встановлено, що при їх виконанні були використані, у тому числі, матеріали, що були придбані ТОВ «НВП «Ременергокомплект» у ТОВ «Евантес Компані».

Подальший рух придбаних товарів підтверджено доказами, за якими встановлено використання їх у власній господарській діяльності та продаж іншим юридичним особам та в межах власної господарської діяльності позивача з урахуванням його спеціалізації.

Всі зазначені вище документи підтверджують і розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій з поставки товарів, їх реальність і ділову мету.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому за правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на фактично отриманий товар (роботи, послуги), що призначений для використання у власній господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, яка згідно з пунктом 201.6 статті 201 Податкового кодексу України є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Колегія суддів зазначає, що податкові накладні, які були виписані контрагентами позивача, відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, мають всі обов'язкові реквізити, та згідно п. 201.6 ст. 201 п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України враховані при визначенні об'єкта оподаткування податком на додану вартість.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем з контрагентами ТОВ «Лаконіс Трейд», ТОВ «Коммерсбуд», ТОВ «Ворлдстайл», ТОВ «Скіпер Торг», ТОВ «Сінергія Профі», ТОВ «Евантес Компані» належним чином оформлені договірні відносини та на виконання вимог податкового законодавства оформлені первинні документи, документи бухгалтерського обліку, які відповідають вимогам чинного законодавства України.

Контролюючим органом, у свою чергу, не надано належних доказів та не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не подано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, недостовірні або суперечливі.

Враховуючи викладені обставини, з наданих позивачем первинних документів встановлено, що діяльність позивача відповідає умовам укладених договорів поставки, свідчить про наявність господарських цілей при здійсненні господарських операцій з метою отримання прибутку.

Таким чином, на підставі наведених доказів, оцінка яким надана з дотриманням положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.

Колегія суддів зазначає, що фактично висновки перевірки ґрунтується на припущеннях щодо ймовірних порушень з боку контрагентів позивача, а саме відсутність у суб'єктів господарювання (контрагентів) достатніх матеріальних чи будь - яких інших ресурсів для здійснення господарської діяльності, незнаходження контрагентів за податковою адресою.

Такий довід апеляційної скарги колегія суддів не приймає, оскільки законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливі порушення законодавства іншими юридичними особами, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. Такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Чинне законодавство не містить норм щодо солідарної відповідальності платників податків.

Колегія суддів зазначає, що ймовірні порушення, на думку відповідача, порядку здійснення господарської діяльності контрагентами позивача, не впливають на результати діяльності позивача і не можуть бути підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту, в розумінні Податкового кодексу України, не передбачається обов'язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов'язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов'язання з податку на додану вартість, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та має всі документальні підтвердження його розміру.

Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що "платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності".

В матеріалах справи відсутні докази наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при дослідженні матеріалів судової справи не виявлено.

Також, колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги про невідповідність номенклатури товарів, придбаних у ТОВ «Скіпер Торг», згідно відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних, оскільки матеріалами справи підтверджується реальність господарської операції позивача з ТОВ «Скіпер Торг», а доводи щодо відсутності у цього контрагента відповідної номенклатури товарів є лише припущенням податкового органу.

Довід апеляційної скарги стосовно того, що особа, яка підписувала документи, в тому числі господарські договори та податкові накладні, від імені деяких контрагентів позивача, насправді не мала відношення до його господарської діяльності, колегія суддів вважає не обґрунтованими належними доказами. При цьому слід зазначити, що посилання лише на надані з цього приводу письмові пояснення, які містяться в протоколі допиту, даного факту не доводять, а відповідне судове рішення, згідно якого були би встановлені зазначені обставини в сенсі відсутності наміру здійснювати підприємницьку діяльність, відповідач до суду не надав.

Колегія суддів не приймає як доказ відсутності господарських операцій з зазначеними контрагентами постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.01.2018 року по справах № 645/5878/17, №645/5880/17 щодо притягнення посадових осіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект» головного бухгалтера ОСОБА_6 та директора ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за порушення порядку введення податкового обліку, оскільки ці постанови не були надані до суду першої інстанції та не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 16.11.2017 р.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем було підтверджено правомірність віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі вартості придбання товарів у контрагентів, наданими до перевірки належно оформленими документами, зібрані по справі докази підтверджують виконання зобов'язань між сторонами господарських операцій, відповідність господарських операцій видам діяльності позивача, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість висновків податкового органу щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а тому суд першої інстанції правильно скасував податкове повідомлення-рішення від 16.11.2017 року №.

Відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідач діяв необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи та всупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 820/364/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 820/364/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 18.07.2018 р.