Справа № 822/1712/18
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1712/18
РІШЕННЯ

іменем України

18 липня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Варченко В.В. позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 представника відповідача 1 ОСОБА_3 представника відповідача 2 ОСОБА_4
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей до Міністерства внутрішніх справ України , ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним рішення, викладене у висновку Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2018 року, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її дітям, складеного на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_5;

- зобов'язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області направити Міністерству внутрішніх справ України висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її дітям, у зв'язку із встановленням ОСОБА_5 першої групи інвалідності;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та її дітям одноразову грошову допомогу у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на час прийняття рішення по цій справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Міністерство внутрішніх справ України необґрунтовано та незаконно, на її думку, прийняло рішення, викладене у висновку від 10.04.2018 року, яким відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її дітям, складеного на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_5, який отримав травму пов'язану із проходженням служби, яка стала підставою для призначення йому першої групи інвалідності.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та надали суду пояснення за змістом позовної заяви.

Представник Міністерства внутрішніх справ України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю та надала суду пояснення згідно письмового відзиву на даний адміністративний позов.

В обґрунтування відзиву зазначила, що згідно із підпунктом 1 пунктом 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 21 жовтня 2015 року №850, одноразова грошова допомога виплачується в разі загибелі (смерті) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обов'язків.

Враховуючи те, що чоловік позивача помер 23.12.2015, тобто після звільнення із органів внутрішніх справ (20.05.2015), підстави для виплати такої допомоги за підпунктом 1 пункту 3 Порядку №850 - відсутні.

Також відсутніми є підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850, оскільки ОСОБА_5 не подавав до Управління МВС України в Хмельницькій області заяву (рапорт) про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому першої групи інвалідності у період з 21.05.2015 (дата встановлення інвалідності) по 23.12.2015 (дата смерті).

Детально позиція представника відповідача 1 викладена у письмовому відзиві, який знаходиться в матеріалах справи.

Представник ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та надав суду пояснення згідно письмового відзиву на даний адміністративний позов.

В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_5 помер, перебуваючи на пенсії, а не на службі в органах внутрішніх справ під час виконання службових обовязків, а тому відповідно до пункту 3 Порядку № 850 підстави для виплати членам його сімї одноразової грошової допомоги у звязку з його смертю - відсутні.

Позивачем надано відповідь на відзив ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, в якому вона не погодилась із позицією відповідача 2, викладеною у вказаному відзиві з підстав його необґрунтованості.

Представником відповідача 2 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній не погодився з правовим обґрунтуванням відповіді позивача на відзив.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що чоловік позивача - ОСОБА_5 звільнений зі служби в органах внутрішніх справ (міліції) 20.05.2015 у зв'язку із хворобою, що об'єктивно підтверджується наказом Управління МВС України в Хмельницькій області від 20.05.2015 №111 о/с.

21.05.2015 Хмельницькою обласною МСЕК йому довічно встановлено І групу інвалідності, причиною інвалідності є захворювання пов'язане з проходженням служби.

23.12.2015 ОСОБА_5 помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії І-БВ №270055 від 23.12.2015.

За інформацією, наданою позивачем, членами сім'ї ОСОБА_5 є дружина - ОСОБА_1 (свідоцтво про одруження серії І-БВ №067718 від 25.05.2002), син - ОСОБА_7 (свідоцтво про народження серії І-БВ №148405 від 01.03.2003), дочка - ОСОБА_8 (свідоцтво про народження серії І-БВ №168305 від 06.12.2011).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 по справі №822/3015/17 скасовано постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача - ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у погодженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, складеного на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_5

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок про призначення одноразової грошової допомоги, складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_5

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 по справі №822/3015/17 ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області направила до Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням ОСОБА_5 першої групи інвалідності.

Рішенням, що викладене у формі висновку від 10.04.2018 року, Міністерство внутрішніх справ України відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її дітям, у зв'язку із тим, що ОСОБА_5 помер, перебуваючи на пенсії, а не при проходженні служби в органах внутрішніх справ.

Крім того, однією із підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги зазначено відсутність заяви (рапорту) ОСОБА_5 про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому першої групи інвалідності у період з 21.05.2015 (дата встановлення інвалідності) по 23.12.2015 (дата смерті).

Позивач, не погоджуючись з вказаною відмовою відповідача, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Положеннями частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" №565-XII від 20 грудня 1990 року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом ОСОБА_6 України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет ОСОБА_6 України прийняв постанову №850 від 21 жовтня 2015 року (набрала чинності 31 жовтня 2015 року), якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850), згідно з пунктом 2 якого днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 6 Порядку №850 члени сімї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається грошова допомога, подають за останнім місцем проходження служби працівником міліції заяву кожного повнолітнього члена сімї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання грошової допомоги, а в разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату грошової допомоги за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов.

Згідно з пунктом 13 Порядку №850 працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сімї, батьки та утриманці можуть предявити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Положеннями пункту 14 Порядку №850 визначено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоровю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Аналіз пункту 14 Порядку №850 дає підстави для висновку про те, що наведеною правовою нормою визначено вичерпний перелік обставин, за яких призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, що викладене у формі висновку від 10.04.2018 року, Міністерство внутрішніх справ України відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та її дітям, у зв'язку із тим, що ОСОБА_5 помер, перебуваючи на пенсії, а не на службі в органах внутрішніх справ.

В той же час, на виконання вимог постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 по справі №822/3015/17 ліквідаційною комісією управління МВС України в Хмельницькій області надіслано до Міністерства внутрішніх справ України висновок та додані до нього документи для призначення та виплати ОСОБА_1 та її дітям одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням її чоловіку I групи інвалідності, в розмірі 304500,00 грн., що відповідає 250-кратному прожитковому мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ОСОБА_5 інвалідності (станом на 21.05.2015).

Тобто, із змісту вказаного висновку вбачається те, що розмір одноразової грошової допомоги нарахований за підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 (у зв'язку із встановленням чоловіку позивача I групи інвалідності), а виплата передбачається для членів сім'ї померлого (за підпунктом 1 пункту 3 Порядку №850).

Отже, у висновку, складеному ліквідаційною комісією управління МВС України в Хмельницькій області від 01.03.2018 одночасно передбачаються дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги, а саме: за підпунктом 1 пункту 3 Порядку №850 (у разі загибелі (смерті) працівника міліції) та за підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 (у зв'язку із встановленням міліціонеру I групи інвалідності), що не відповідає вимогам Порядку №850.

Таким чином, висновок ліквідаційної комісії управління МВС України в Хмельницькій області від 01.03.2018, направлений до МВС України для прийняття відповідного рішення, містить в собі суперечливі обставини, які зазначені на підставі різних правових норм Порядку №850, у зв'язку із чим не можливо точно встановити за якою нормою вказаного Порядку необхідно провести виплату одноразової грошової допомоги позивачу, а саме: у зв'язку із встановленням її чоловіку першої групи інвалідності, чи у зв'язку із його смертю.

Разом з тим, Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 21 жовтня 2015 року №850 містить вимогу щодо затвердження або відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги, чи призначити її виплату має право МВС України, що передбачено пунктом 9 Порядку №850.

Таке рішення об'єктивно відображається у висновку, шляхом проставлення відмітки про затвердження або про відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

Однак, висновок, складений ліквідаційною комісією управління МВС України в Хмельницькій області від 01.03.2018 такої відмітки не містить, що на думку суду, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Замість прийняття відповідного рішення, яке необхідно було викласти у письмовому висновку про призначення одноразової грошової допомоги із відміткою про затвердження або про відмову у його затвердженні, МВС України прийняло висновок від 10.04.2018 довільної форми, який не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС України має право, у разі відмови в затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, надати письмові пояснення із зазначенням мотивів такої відмови.

Фактично МВС України прийняло рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, не зазначивши про це у висновку від від 10.04.2018 року, як це передбачає пункт 9 Порядку №850.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що рішення, викладене у висновку Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2018 року, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає вимогам Порядку №850.

Надаючи правову оцінку доводам відповідачів стосовно того, що зобовязавши МВС України погодити висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, суд фактично втручається в дискреційні повноваження останнього, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 даного Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку №850 про відмову в призначенні грошової допомоги.

Відповідно до Рекомендації Комітету ОСОБА_6 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі "ОСОБА_9 проти України" (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "... надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб'єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Між тим, суд зауважує, що відповідач 1 у оскаржуваному рішенні, що викладене у формі висновку від 10.04.2018 року, не обґрунтовує відсутність підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги членам сім'ї ОСОБА_5 наявністю будь-якої із обставин, визначених пунктом 14 Порядку №850.

Також Міністерством внутрішніх справ України не прийнято належним чином оформленого рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги ОСОБА_1, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 21 жовтня 2015 року №850.

Тобто, висновок про призначення одноразової грошової допомоги від 10.04.2018 року за своїм змістом є письмовими поясненнями про причини відмови у виплаті такої допомоги позивачу, а отже не відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Оскільки рішення, викладене у висновку Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2018 року, необхідно визнати протиправним та скасувати, тому суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права позивача є саме зобов'язання ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області направити Міністерству внутрішніх справ України висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням ОСОБА_5 першої групи інвалідності.

Також суд вважає необхідним зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням ОСОБА_5 першої групи інвалідності та прийняти рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги ОСОБА_1, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 21 жовтня 2015 року №850.

З метою реалізації права позивача на звернення до суду, ухвалою суду від 14.05.2018 відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у цій справі.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволений частково, а позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, з кожної із сторін необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей (АДРЕСА_1, 29001, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ), ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29017, ) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення, викладене у висновку Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2018 року, яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, складеного на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_5

Зобов'язати ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області направити Міністерству внутрішніх справ України висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням ОСОБА_5 першої групи інвалідності.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок та додані до нього документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, у зв'язку із встановленням ОСОБА_5 першої групи інвалідності та прийняти рішення про призначення чи про відмову в призначенні одноразової допомоги ОСОБА_1, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_6 України від 21 жовтня 2015 року №850.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України (вул. Зарічанська, 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29017, ) судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29001, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн. в дохід Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з його проголошення, а у випадку, якщо в судовому засіданні були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, - з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23 липня 2018 року

Головуючий суддя ОСОБА_9