Справа № 377/522/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

17 липня 2018 року

Київ

справа №377/522/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44246/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Чаку Є.В., Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І. від 09.08.2017 у справі №377/522/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, Управління поліції охорони в Київській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України, управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області про визнання неправомірними дії відповідача 1 у наданні довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 08 серпня 1986 року, всього за 19 днів без нарахування та виплати додаткових коштів; зобов`язання відповідача 1 на підставі проведеного розрахунку нарахувати, виплатити та занести в особовий рахунок по заробітній платі за 1986 рік недосплачену суму коштів в розмірі - 2607 крб.; зобов`язання відповідача 1 видати нову довідку про вже виплачене грошове забезпечення з урахуванням зазначених виплат для перерахунку пенсії; зобов`язання встановити пенсійні виплати з урахуванням перерахованої заробітної плати за час роботи в зоні відчуження.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення за роботу в зоні відчуження за період з 26 квітня 1986 року по 08 серпня 1986 року за 19 днів без урахування та виплати додатково коштів: - посадового окладу за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі -133,00 крб.; премії в розмірі 500 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 26 квітня 1986 року по 03 травня 1986 року; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 26 квітня1986 року по 03 травня 1986 року офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 630 крб.; за вислугу років - 199,50 крб.; - добових в розмірі - 66,50 крб.; виплати за харчування - 54,15 крб.; одноразової виплати за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер (69,37 бер за період з 26 квітня 1986 року по 08 серпня 1986 року) у сумі 1000 крб. Разом - 2583,15 крб.

Зобов`язано управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України провести розрахунок, нарахувати ОСОБА_1 недосплачену суму коштів та видати довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 26 квітня 1986 року по 08 серпня 1986 року, всього за 19 днів з урахуванням нарахованих коштів: за посадовий оклад за військовим або спеціальним званням у подвійному розмірі - 133,00 крб.; премії в розмірі 500 крб. за роботу в зоні відчуження в період з 26 квітня 1986 року по 03 травня 1986 року; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів в період з 26 квітня 2016 року по 03 травня 1986 року офіцерам у розмірі 3-х місячних окладів по посаді і званню - 630 крб.; за вислугу років - 199,50 крб.; добових в розмірі - 66,50 крб.; виплати за харчування -54,15 крб.; одноразової виплати за переопромінення за період 1986-1987 роки в 25 бер (69,37 бер за період з 26 квітня 2016 року по 08 серпня 1986 року) у сумі 1000 крб. Разом - 2583,15 крб.

В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року постанову Славутицького міського суду Київської області від 18 серпня 2016 року скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 20-7 від 10.06.1986 року, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031-рс, листом Міністерства праці, Мінчорнобиля та Міністерства фінансів України від 29.10.1992 року № 09-3751/1032/31/12-412/308, листом Мінсоцполітики від 09.06.1995 року № 224/8.13 передбачено виплату подвійного розміру посадового окладу та застосування коефіцієнта кратності, а також не виплачено одноразову грошову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації та добові.

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи, захворювання якого пов`язане з наслідками Чорнобильської катастрофи.

У 1986 році, коли відбулася аварія на Чорнобильській АЕС, позивач працював в Прип`ятському відділені позавідомчої охорони Прип`ятського міського відділу УВС Київської області на посаді начальника пункту централізованої охорони у званні лейтенанта міліції. З перших годин після аварії знаходився і працював в зоні відчуження, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків катастрофи з 26 квітня 1986 року по 08 серпня 1986 року.

Позивачу призначено пенсію з розрахунку коефіцієнта 5 із заробітної плати - 220,00 крб. (100 крб. + 110 крб.).

У довідці № 446 від 18 травня 2012 року, яка видана Управлінням поліції охорони в Київській області, за роботу в населених пунктах зони відчуження міста Прип`ять з 26 квітня 1986 року по 08 серпня 1986 року вказано, що позивачу виплачена заробітна плата - 754,83 крб. з розрахунку коефіцієнта 5.

06 червня 2016 року позивач звернувся до Управління поліції охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з проханням видати довідку про виплату йому заробітної плати за період його роботи у зоні відчуження Чорнобильської АЕС, згідно з пунктами 1-5 його заяви, а якщо якісь виплати не були нараховані та проведені, просив нарахувати і виплатити їх.

Листом за вих. № М-103/43/43/30-4-2-2016 від 10 червня 2016 року відповідач зазначив, що фактична заробітна плата в зоні відчуження, з якої визначається йому пенсія, нарахована із заробітної плати 210 крб. в 5 кратному розмірі, що також убачається з довідки № 446 від 18 травня 2012 року.

Позивач, не погоджуючись з такою відмовою звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при розрахунку оплати праці позивачу не враховано подвійного розміру денної тарифної ставки за дні роботи (служби) в зоні відчуження, одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації та добових.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовним вимог, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування, виплати та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження подвійної заробітної плати. Виплата премії за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС жодними нормативно-правовими актами не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання. Виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. не поширювалася на працівників органів внутрішніх справ.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, згідно з яким пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (п.1 Порядку).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період. При цьому, розмір отриманої заробітної плати зазначається у довідці має відповідати видається на підставі первинних документів.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряд колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 «Про додаткові виплати особистому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувалися за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених Постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23.09.1986 року № 136 с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для нарахування, виплати та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження подвійної заробітної плати.

Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження з 26 квітня 1986 року по 03 травня 1986 року: премії у розмірі 500 крб.; одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення більше 50 мілізівертів (у позивача - 261,54 мілізівертів) - 630 крб.; премії за вислугу років - 10,50 крб. х 19 днів = 199,50 крб.; добових в розмірі 3,50 крб. х 19 днів = 66,50 крб.; виплат за харчування 2,85 крб. х 19 днів = 54,15 крб.; одноразової винагороди за переопромінення у період 1986-1987 років в 25 бер (у позивача - 69,37 бер з 26 квітня по 08 серпня 1986 року) в сумі 1000 крб., а разом - 2607 крб., колегія суддів зазначає, що вказані виплати не нараховувалися та не виплачувалися, відтак і відсутні підстави для включення в довідку.

Виплата премії за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, одноразової грошової винагороди не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.

Виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 руб. проводилася за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт згідно розпорядження РС СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року та не поширювалася на працівників органів внутрішніх справ розпоряженням РМ СРСР № 1031 рс від 23.05.1986 року.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу на підставі розрахункових документів видано довідку № 446 від 18 травня 2012 року.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача підстав для нарахування та видачі довідки про грошове забезпечення, яке фактично не отримувалося.

Стосовно позовних вимог до органу Пенсійного фонду, то вони задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду