Справа № 808/1145/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

02 липня 2018 року Справа № 808/1145/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний 166, )

до ОСОБА_1 (69124, АДРЕСА_1, код РНОКПП НОМЕР_1)

про стягнення коштів за податковим боргом, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення коштів за податковим боргом з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1068,22 грн. та з податку на доходи фізичних осіб в сумі 4194,90 грн.

Ухвалою від 02 травня 2018 року провадження в адміністративний справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 травня 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані Податковим кодексом України (далі по тексту ПК України) від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та зазначено, що боржник має податковий боргу з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 1068,22 грн., з податку на доходи фізичних осіб в сумі 4194,90 грн. та військового збору в сумі 1258,47 грн.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, на час розгляду справи відзиву на позовну заяву не надсилав, причини неприбуття суду не повідомив. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене та у звязку з відсутністю клопотань, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі наявних у ній доказів.

На підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому проваджені, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зясував наступне.

Заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб виникла на підставі самостійного нарахування відповідачем (заява про застосування спрощеної системи оподаткування №3323 від 17 січня 2012 року) суми податкового зобовязання в розмірі 1218 грн., з урахуванням сплати/ переплати частини зазначеної суми у розмірі 177,09 грн. Сума боргу складає 1040,91 грн. Також у звязку з несвоєчасною сплатою узгоджених сум податкового зобовязання з вказаного податку, відповідачу нарахована пеня у розмірі 27,31 грн.

За результатами здійснення відповідачем роздрібної торгівлі останнім до податкового органу подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік:

-НОМЕР_2 від 28 квітня 2017 року відповідно до якої відповідачем самостійно визначено 4194,90 грн. податкового зобовязання терміном сплати до 31 липня 2017 року, ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу

Відповідачем було подано звітну декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік:

-НОМЕР_2 від 28 квітня 2017 року відповідно до якої визначено 1258,47 грн. грошове зобовязання зі сплати військового збору терміном сплати до 31 липня 2017 року, ОСОБА_1 не сплачено, через що таке зобовязання набуло статусу податкового боргу.

Таким чином, загальна заборгованість ОСОБА_1 перед державним бюджетом, у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань станом на 18 травня 2018 року становить 6521,59 грн.

Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 Податкового кодексу України податковим органом 10 лютого 2016 року була сформована податкова вимога форми «Ф» №9-23 на суму 1068,22 грн., яка направлена на адресу відповідача засобами поштового звязку.

Оцінивши надані документи та матеріали, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено обовязок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обовязку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

За правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, боржником сума задекларованого зобов'язання не була сплачена у встановлені законом строки і вона набула статусу податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.4 статті 59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до підпунктів 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Податковий орган на підтвердження податкового боргу відповідача в розмірі 6521,59 грн. надав: довідки про заборгованість, розрахунок суми податкового боргу, податкову вимогу, інтегровану картку, податкову декларацію про майновий стан і доходи.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 узгоджений податковий борг у сумі 6521,59 грн. Однак, на момент розгляду справи в суді, вказана сума податкового зобовязання відповідачем не сплачена, заборгованість перед бюджетом не погашена.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право зокрема звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Зважаючи на несплату у добровільному порядку відповідачем узгодженої податкової заборгованості податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача зазначеного податкового боргу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Головного управління ДФС у Запорізькій області є доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр-т. Соборний 166, ) до ОСОБА_1 (69124, АДРЕСА_1, код РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення коштів за податковим боргом - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь УК у Хортицькому районі м. Запоріжжя (код одержувача 38025414 в ГУДКС України у Запорізькій області МФО 813015) податкового боргу:

- з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 1068,22 грн. (код платежу 18050401 на р/р 0008);

- з податку на доходи фізичних осіб в сумі 4194,90 грн (код платежу 11010500 на р/р 0008);

- з військового збору в сумі 1258,47 грн. (код платежу 11011000 на р/р 0008)

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено 02 липня 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов