Справа № 809/360/18
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"19" липня 2018 р. Справа № 809/360/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Панікара І.В.,

суддів: Остап'юка С.В.,

Тимощука О.Л.,

розглянувши заяву про відвід судді в адміністративній справі ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Міністерства соціальної політики України, Міністерства соціальної політики України, Кабінету Міністрів України про зобов"язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

21.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Міністерства соціальної політики України, Міністерства соціальної політики України, Кабінету Міністрів України про зобов"язання до вчинення дій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Панікара І.В., суддів Біньковської Н.В., Лучко О.О.

Ухвалою головуючого судді по справі від 26.02.2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху.

05.03.2018 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Панікара І.В., мотивована упередженим ставленням та не професійністю судді, з огляду на винесену ним 26.02.2018 року ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

07.03.2018 року суд ухвалою зупинив провадження по справі до вирішення питання про відвід в порядку частини 4 статті 40 КАС України.

09.03.2018 року колегіальною ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Панікара І.В. у справі № 809/360/18 відмовлено.

13.03.2018 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням вимог ухвали, якою позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.05.2018 року увалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

05.06.2018 року ОСОБА_2 повторно звернувся до суду із заявою про відвід судді Панікара І.В., мотивованою упередженим ставленням та не професійністю судді, з огляду на винесену ним 26.02.2018 року ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року, зазначену заяву ОСОБА_2 повернуто заявнику в порядку положень абзацу 2 частини 3 статті 37 та частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України як очевидно безпідставну та необґрунтовану.

05.06.2018 року судом відкрито провадження у справі.

В період з 12.06.18 року по 17.07.2018 року, головуючий по справі суддя Панікар І.В. перебував у щорічній відпустці.

20.06.2018 року на електронну адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла чергова заява про відвід судді Панікара І.В.

18.07.2018 року у зв'зку з перебуванням членів колегії - суддів Біньковської Н.В. та Лучко О.О. у щорічній відпустці, з метою своєчасного розгляду заяв та клопотань сторін, проведено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді - Панікара І.В., суддів Тимощука О.Л. та Остап'юка С.В.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Вивчивши вказану заяву про відвід, суд зазначає наступне.

Главою 3 Кодексу адміністративного судочинства України, врегульовано порядок заявлення та процедуру вирішення питань пов'язаних з відводами.

Так, у відповідності до вимог абзацу 1 частини 3 статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участь в розгляді адміністративної справи та підлягає відводу за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності cудді.

Частиною 4 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3 та 5 частини 1 статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов'язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Підставою, якою позивач обгрунтовує заяву про відвід судді є винесення суддею ухвали від 26.02.2018 року про залишення позовної заяви без руху, в ході розгляду матеріалів даної адміністративної справи. На думку позивача, суд залишаючи позовну заяву без руху з позицій не повної сплати позивачем судового збору, неопосередковано вимагав у нього хабара та позбавив доступу до правосуддя, що як наслідок, свідчить про його непрофесійність.

Таким чином, заява позивача про відвід суддів не підпадає під дію пунктів 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України, внаслідок чого на позивача покладений обов'язок доведення обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, з посиланням на конкретні обставини, які мають бути підтверджені відповідними доказами.

Водночас, ОСОБА_2 в своїй заяві посилається на положення пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, як на підставу для можливого самовідводу судді Панікара І.В., який суддею здійснено не було.

Суд зазначає, що у відповідності до пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 за N 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. При цьому, наведені приклади таких випадків:

1. У судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його

власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

2. Раніше при розгляді цього самого предмета спору суддя виступав як адвокат чи долучався до справи як важливий свідок.

3. Суддя чи члени його родини матеріально зацікавлені в рішенні у відповідній справі.

З даного приводу, суд зазначає, що положення статей 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України, визначають вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) та перебувають у логічному взаємозв'язку з нормами Бангалорських принципів поведінки суддів.

Колегія суддів вказує на те, що самого лише сумніву в неупередженості чи об'єктивності судді недостатньо для його відводу, обов'язково повинні бути підстави для цього сумніву.

Водночас суд зазначає, що частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заява ОСОБА_2 про відвід судді Панікара І.В. від 20.06.2018 року, окрім відверто емоційно-вульгарного наповнення, очевидно спрямованого на досягнення цілей образи та помсти судді, вже вкотре мотивована упередженим ставленням та не професійністю судді, яку заявник повторно аргументує однією і тією ж обставиною - наявністю ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.05.2018 року в даній справі, якою ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 26.02.2018 року про повернення позовної заяви скасовано.

Натомість позивачем не наведено та не надано жодного доказу існування будь-яких обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді в контексті статей 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів.

Поряд з викладеним, суд критично сприймає інформацію заявника про те, що «у кожного стороннього спостерігача, якому ОСОБА_2 об'єктивно розповів про поведінку судді Панікара І.В., виникає твердження про упередженість судді», як на підставу для задоволення відводу, оскільки з позиції суду, навіть найоб'єктивніші з точки зору позивача твердження, у відповідності до Глави 5 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають доведенню певними засобами доказування у спосіб подання належних, відповідних, допустимих та достовірних доказів, яких позивачем не надано.

Натомість, зазначена чергова заява про відвід містить ряд складових, що містять ознаки тиску на суд та намагання втрутитись у його діяльність, очевидно з метою штучного затягування судового розгляду та не спрямована на досягнення цілей правосуддя. Так, у змісті заяви про відвід, окрім висловів, що явно свідчать про зневагу до суду, позивачем зазначено про звернення до Вищої ради правосуддя щодо оцінки діяльності судді.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку, що заява про відведення від розгляду адміністративного позову судді Панікара І.В. є необгрунтованою та задоволенню не підлягає, у зв'язку з чим, виникає необхідність в порядку частини 4 статті 40 КАС України зупинити провадження по справі до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40,248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження в адміністративній справі № 809/360/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Городенківської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Міністерства соціальної політики України, Міністерства соціальної політики України, Кабінету Міністрів України про зобов"язання до вчинення дій, - зупинити до вирішення питання про відвід судді.

2. Передати заяву ОСОБА_2 від 20.06.2018 року про відвід судді Панікара І.В. для реєстрації в автоматизованій системі документообігу для визначення складу суду щодо розгляду заяви про відвід.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені частиною 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Панікар І.В.

Суддя Остап'юк С.В.

Суддя Тимощук О.Л.