Справа № 398/925/18(2-а/398/66/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2018 рокусправа № 398/925/18(2-а/398/66/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Чепурнов Д.В. Сафронова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі
апеляційну скаргуВиконуючого обов'язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Тертичного Сергія Васильовича
на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2018 року (суддя - головуючий Орловський В.В.) в адміністративній справі
за позовомОСОБА_2
до Заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Гавренкової Тетяни Семенівни
проскасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із позовом до Заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Гавренкової Тетяни Семенівни, в якому просила скасувати постанову Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 19.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 165 КУпАП у вигляді штрафу розміром 510 грн.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2018 року відкрито провадження по справі №398/925/18.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначав, що відповідач притягнув його до відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2018 року у справі №398/925/18 адміністративний позов ОСОБА_2 до Заступника начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Гавренкової Тетяни Семенівни, про скасування постанови про про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки податкові повідомлення-рішення, які на думку відповідача підтверджують винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення, є неузгодженими та не можуть вважатися належним та неупередженим доказом такого правопорушення. Крім того, оскаржувана постанова не містить кваліфікації дій позивача за ст. 165-1 КУпАП та з викладеної у протоколі суті правопорушення не зрозуміло якими саме діями або бездіяльністю ОСОБА_2 порушила порядок нарахування та сплати єдиного внеску. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 165-1 КУпАП, підтверджується матеріалами документальної планової перевірки ОСОБА_2 Крім того, судом першої інстанції безпідставно взято до уваги надані позивачем докази оскарження нею до Державної фіскальної служби України вимоги про сплату боргу « і рішення №000891303 від 26.03.2018 року, податкових повідомлень-рішень № та № від 26 березня 2018 року. Оскільки оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу не є підставою не притягнення її до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 165-1 КУпАП за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу направлено не було, при цьому заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на те, що йому необхідний додатковий час для отримання кваліфікованої правової допомоги під час розгляду даної справи.

Винісши на обговорення колегії суддів зазначене клопотання позивача, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки позивачем в підтвердження обґрунтованості доводів заявленого клопотання не долучено жодного доказу, який свідчив би про намагання позивачем отримати кваліфіковану правову допомогу з моменту отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження від 05 липня 2018 року.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 березня 2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення №000146, згідно з яким, при перевірці Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, встановлено, що ОСОБА_2 було порушено порядок нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на загальну суму , чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та в подальшому, на підставі зазначеного протоколу 19 березня 2018 року заступником начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Гавренковою Т.С. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн.

Оскарження правомірності винесеного суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 19 березня 2018 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В свою чергу, відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватись з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем до суду першої інстанції не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови. Зокрема, суду не були надані матеріали проведеної перевірки, на підставі якої було винесено оскаржувану постанову та не надано протокол про адміністративне правопорушення, що свідчить про не вжиття суб'єктом владних повноважень жодних заходів на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України з метою спростування доводів позивача.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за відсутності належних та допустимих доказів, вина позивача у вчинені правопорушення відповідачем суду не доведена.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки остання не містить кваліфікації дій ОСОБА_2 за частиною ст. 165-1 КУпАП та конкретного викладу суті вчиненого правопорушення, що впливає на можливість позивача у повній мірі здійснити захист своїх прав.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2018 року у справі №398/925/18 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконуючого обов'язки начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області Тертичного Сергія Васильовича - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2018 року у справі №398/925/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова