Справа № 823/1802/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1802/18 Головуючий у І інстанції - Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Шелест С.Б.

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст.229 КАС України, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. по винесені постанови про накладення штрафу від 12.04.2018 року неправомірними; скасування постанови про накладення штрафу від 12.04.2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, апелянт зазначає, оскільки ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з управлінням Пенсійного фонду України в Тальнівському районі та одержував заробітну плату згідно з кошторисом районного управління, підстави для виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області грошової допомоги відсутні. Також, Позивач звертає увагу на те, що існують підстави (поважні причини), що унеможливлюють виконання судового рішення, які безпідставно та необґрунтовано проігнорував суд першої інстанції.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено повністю: визнано протиправною відмову начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Зінника С.М. у погодженні виплати грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати передбаченої ст.57 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_4 та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення та вчинити дії пов'язані із погодженням та виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_4.

23 жовтня 2017 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 823/351/17, за яким зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення та вчинити дії пов'язані із погодженням та виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_4.

07 листопада 2017 року Позивач листом № 10294/08 повідомив ОСОБА_4 про виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17, в якому, зокрема, зазначив, що погоджує грошову допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_4. Також, зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не має жодних зобов'язань щодо виплати заробітної плати керівникам територіальних органів Фонду, в тому числі грошової допомоги. Тому, підстави для виплати грошової допомоги ОСОБА_4 відсутні, не узгоджуються із нормами законодавства, що регулює питання оплати праці та є порушенням Бюджетного кодексу України.

20 березня 2018 року головним державним виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П., розглянуто заяву ОСОБА_4 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56019333 з виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду № 823/351/17, виданого 23.10.2017 року, в якій зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом десяти робочих днів. Вказана постанова отримана Позивачем 23.03.2018 року.

06 квітня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило листом № 9970/4 Відповідача про стан виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 20 березня 2018 року,в якому зазначено, що листом від 07 листопада 2017 року № 10294/08 «Про виконання ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року, постанови Черкаського окружного адміністративного суду 15 серпня 2017 року по справі № 823/351/17» повідомлено ОСОБА_4 про виконання судових рішень, на підставі яких виданого виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Також, Позивачем зазначено, що судові рішення виконанні головним управлінням, в межах покладених судом зобов'язань, компенсації і повноважень - 07.11.2017 року, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

12 квітня 2018 року головним державним виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. складено акт, відповідно до якого встановлено, що станом на 12 квітня 2018 року рішення суду боржником не виконано. Пояснень щодо виконання чи причин не виконання рішення суду до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від боржника не надходило.

12 квітня 2018 року у зв'язку з невиконанням рішення суду у справі № 823/351/17 та вимог, передбачених постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 березня 2018 року ВП № 56019333, головним державним виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Горбатюк В.П. відповідно до ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» прийнята постанова про накладення штрафу на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у розмірі 5100,00 грн.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем рішення суді не виконано без наявності для цього поважних причин, що є підставою для накладення штрафу з підстав, встановлених статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ).

За приписами статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.63 Закону № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону № 1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Пункт 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначає, що в разі якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов'язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн (для юридичних осіб).

З аналізу вказаних норм можливо дійти висновку про те, що Законом № 1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником рішення суду, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З матеріалів справи вбачається, що постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17 набрала законної сили 05 жовтня 2017 року, а тому, відповідно до статті 370 КАС України та Закону № 1404-VІІІ є обов'язковою та підлягає виконанню на всій території України.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом першої інстанції встановлено, що постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17 не виконана, оскільки Позивачем не прийнято рішення та не вчинено дій пов'язаних із погодженням та виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_4.

Щодо посилання апелянта, як на поважну причину невиконання у встановлений виконавцем строк постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17 на ту обставину, що виплата грошової допомоги стосується періоду коли стягувач (ОСОБА_4) перебував у трудових відносинах з управлінням Пенсійного фонду України в Тальніському районі та одержував заробітну плату згідно кошторису районного управління, а тому підстави для виплати Головним управлінням грошової допомоги відсутні, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком № 2.

Так, згідно вказаної постанови управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі реорганізоване шляхом приєднання до Звенигородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2017 року № 821 Звенигородське об'єднане управління Пенсійного фонду України реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області є правонаступником всіх прав та обов'язків управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі, а тому вказана причина невиконання Позивачем у встановлений виконавцем строк постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17 не є поважною.

Щодо посилання апелянта на те, що виплата грошової допомоги Головним управлінням суперечить нормам Бюджетного кодексу України як на поважну причину невиконання у встановлений виконавцем строк постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

При цьому, згідно із Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України готує пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробленні прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку Міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що оскільки Позивачем не прийнято рішення та не вчинено дій пов'язаних із погодженням та виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_4, то посилання на відсутність державного асигнування є передчасним, а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що причина невиконання у встановлений виконавцем строк постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 823/351/17 є неповажною.

Отже, суд першої інстанції інстанцій, на основі встановлених ними обставин та досліджених на їх підтвердження доказів, правильно застосував норми ст.ст.63,75 Закону №1404-VIII та дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для накладення на Позивача штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315, ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

С.Б. Шелест