Справа № 826/5682/18
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 липня 2018 року № 826/5682/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні без проведення судового засідання та виклику учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до про Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця за віком, відповідно до пункту 10 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про державну службу";

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" з дня звернення з відповідною заявою, а саме: з 25.09.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 25.09.2017 їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, відповідачем було відмовлено позивачеві у призначенні пенсії державного службовця, мотивуючи тим, що стаж позивача на посадах державної служби складає 11 років 3 місяці 28 днів. Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, проте останній повідомив про відсутність у останньої права на пенсію державного службовця, оскільки станом на 01.05.2016 вона не займала посаду державного службовця. На переконання позивача, враховуючи її стаж державної служби та те, що станом на 01.05.2016 займана нею посада віднесена до посад державних службовців, вважає, що має право на отримання пенсії державного службовця згідно пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу".

Ухвалою суду від 11.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5682/18.

23.04.2018 представником відповідача Клекоцюк Р.Р. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що при визначенні права особи на призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" слід за записами трудової книжки встановлювати відповідність займаної особою посади посадам, визначеним у статті 25 Закону № 3713-ХІІ.

Зазначила, що згідно поданих ОСОБА_1 документів стаж державної служби станом на 01.05.2016 складав 11 років 3 місяці 28 днів та остання не перебувала на посадах державної служби.

Відповідно до ухвали від 20.07.2018 судом допущено заміну первинного відповідача у справі - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 14, ід. код 40376133) його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ід. код 42098368).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно довідки Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19.02.2018 № 1053/03 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні та з 23.08.2017 отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 33).

25.09.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення їй пенсії державного службовця.

Листом від 04.10.2017 № 56123/03 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що відповідно до пунктів 10 та 12 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", який набрав чинності з 01.05.2016 передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Враховуючи, що стаж на посадах державної служби станом на 01.05.2016 складає 11 років 3 місяці 28 днів, позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (а.с. 28).

Не погодившись з відмовою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, 23.10.2017 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 30).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 21.11.2017 № 28163/02/М-2434 роз'яснило позивачеві, що оскільки остання станом на 01.05.2016 не займала посаду державного службовця, відповідно, немає законних підстав визначити право на призначення пенсії державного службовця. Крім того, зазначило, що період роботи в державних податкових адміністраціях не може бути зарахований до двадцятирічного стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Не погодившись з правовою позицією відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право вибору пенсійних виплат закріплено у статті 10 Закону України від 09.07.2003 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до пункту 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VII з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами статті 37 Закону України від 16.12.1993 N 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-ХІІ) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

Статтею 26 наведеного Закону в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року.

Пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону N 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік, страховий стаж та перебування на посаді державного службовця.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону N 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому, відповідач у листі від 04.10.2017 № 56123/03 не ставить під сумнів наявність у позивача достатнього страхового стажу, відповідність пенсійного віку та не заперечує, що стаж державної служби останньої станом на 01.05.2016 складає 11 років 3 місяці 28 днів. Наведені обставини підтверджуються й матеріалами справи. Проте, відповідач у вказаному листі, аналізуючи положення пунктів 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стверджує, що право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону N 3723-XII передбачено для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців або 10 років стажу державної служби та повинні станом на 01.05.2016 займати посаду державного службовця, яку, на думку відповідача, позивач не займала.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до відповідача ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, а саме - 58 років та станом на 01.05.2016 обіймала посаду заступника начальника відділу оперативно-аналітичної роботи управління забезпечення інформаційних процесів та обробки даних Департаменту інформаційних технологій ДФС.

Пунктом 8 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 889-VIIІ передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року (чинного до 01.05.2016 року, тобто в спірний період) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Крім того, відповідно до пункту 342.1. ст. 342 Податкового кодексу України посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.

Згідно пунктів 342.4. - 342.6 ст. 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Посадові особи, які вперше зараховуються на службу до контролюючих органів і раніше не перебували на державній службі, складають присягу державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу". Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України "Про державну службу" та іншими законами.

Відповідно до пункту 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Наведені норми законодавства повністю спростовують доводи відповідача, що станом на 01.05.2016 позивач не обіймала посаду державного службовця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент звернення з заявою про призначення пенсії державного службовця, тобто станом на 25.09.2017, ОСОБА_1 мала необхідний спеціальний і загальний трудовий стаж, досягла відповідного віку для призначення їй пенсії в порядку статті 37 Закону № 3723-ХІІ, що не заперечується відповідачем. А також займала посаду державного службовця.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у відповідача не було правових підстав для відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця, що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (01010, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_1 (01010, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії державного службовця за віком, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу".

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ід. код 42098368) призначити та виплатити ОСОБА_1 (01010, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію державного службовця відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" з 25.09.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ід. код 42098368) на користь ОСОБА_1 (01010, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 704,80 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко