Справа № 821/261/18
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/261/18

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Шевчук О.А. та Шеметенко Л.П.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представників апелянта - Антипенко Віктора Павловича та Чепурного Анатолія Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Фермерського господарства «Любава» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року за адміністративним позовом Фермерського господарства «Любава» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2018 року Фермерське господарство «Любава» (далі ФГ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі ГУ ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 31.01.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 113313,49 грн..

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ФГ подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФГ є користувачем земельної ділянки площею 50 га, що підтверджується договором оренди від 10 березня 2005 року №01.

Податковим органом на підставі наказів ГУ ДФС №1101 від 22.11.2017 року, №1441 від 27.11.2017 року, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.1. п.78.1 ст.78, п.79.1 ст.79, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФГ з питань повноти обчислення податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на території Заводівської сільської ради Горностаївського району за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт №2/21-22-12-05/31766409 від 11 січня 2018 року, висновком якого визначено, що позивачем в перевіряємий період повинно було бути сплачено більший розмір орендної плати з юридичних осіб.

Висновки акту перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 31.01.2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 113313,49 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є податковим зобов'язанням та при регулюванні податкових відносин пріоритет мають норми Податкового кодексу України, з набранням чинності якого розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Кодексу та є підставою для перегляду встановленого договором оренди розміру орендної плати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважає їх правильними з огляду на наступне.

За змістом підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - ПК України) плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК України визначив обов'язки орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» до ПК України були внесені зміні, які набули чинності з 01.04.2014 року, якими підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України був викладений у новій редакції.

Так, підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (підпункти 288.5.1, 288.5.2 зазначеного пункту).

Тобто, законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки незалежно від того, чи збігається її вартісний розмір (визначений згідно положень ПК України) із визначеним у договорі.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

Як вбачається з матеріалів справи ФГ переоформило право користування земельною ділянкою із постійного користування у довгострокову оренду (договір оренди від 10 березня 2005 року №01). Відповідно до п. 9 вказаного договору сплата орендної плати встановлювалась у розмірі земельного податку.

З 01.01.2016 року Заводською сільською радою встановлено розмір земельного податку на рівні 0,15 % від нормативної грошової оцінки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем було занижено розмір орендної плати за земельну ділянку за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 року, чим порушено пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПК України.

Базою оподаткування відповідно до статті 271 ПК є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII ПК.

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, викладеною в листі №11-21-0.63-4936/2-17 від 20.06.2017 року, площа земельної ділянки, наданої в оренду ФГ, становить 50 га, а нормативна грошова оцінка цієї землі становить станом на 01.01.2015 року - 1445786 грн., станом на 01.01.2016 року 1734943 грн.

За таких обставин, за 2015 рік позивач повинен був сплатити орендну плату з юридичних осіб в розмірі 43373,58 грн., натомість сплатив 2168,67 грн. За 2016 рік позивач повинен був сплатити орендну плату з юридичних осіб в розмірі 52048,29 грн., але сплатив 2602,41 грн..

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що розмір орендної плати за земельні ділянки не повинен перевищувати розміру земельного податку відповідно до положень ст.274 ПК України, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України та незалежно від умов договору оренди не може бути меншим визначеного цією нормою мінімального платежу.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 31.01.2018 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 113313,49 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи, викладені у апеляційній сказі, були предметом дослідження судом першої інстанції та свого підтвердження не знайшли.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.308, 315, 316, 321,322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Любава» - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку ст.328-331 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А. Г.
Судді Шевчук О.А. Шеметенко Л.П.