Справа № 826/16326/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2018 року № 826/16326/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів»

до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

№ від 05.09.2017

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» (далі також - позивач, ПАТ « АРЖК») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2017.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2017 відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд зазначеної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.ст. 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначеною ухвалою зобов'язано позивача надати суду докази підтвердження надіслання на адресу відповідача позовної заяви з додатками та встановлено термін відповідачу для подачі до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - терміну для подання відповіді на відзив, відповідачу - надано час після отримання відповіді на його відзив для подання до суду заперечень.

Вказану ухвалу представником відповідача було отримано, відповідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення, 09.01.2018.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем винесено неправомірне податкове повідомлення-рішення за порушення позивачем терміну сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання, який припав на вихідний день.

Від відповідача на день розгляду зазначеного адміністративного спору до суду не надано Відзиву на позовну заяву, пояснень по суті позову, заперечень або клопотань чи заяв по адміністративному позову.

Згідно з п. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено, що на підставі Акту камеральної перевірки відповідача від 15.08.2017 № 5251/26-15-12-12-12/38040228 встановлено порушення позивачем граничного строку сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток на 1 (один) календарний день та на підставі вказаного Акту було винесено та надіслано на адресу позивача податкове повідомлення-рішення № від 05.09.2017 (форми «Ш»), відповідно до якого встановлено затримку на 1 день сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 8355,00 грн. та зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% , що становить 835,50 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням податкового органу, позивач скористався своїм правом на досудове оскарження Акту камеральної перевірки та безпосередньо оскаржуваного в даній адміністративній справі податкового повідомлення-рішення, відповідно до п. 56.2 ст. ст. 56 ПК України, на що податковим органом листом від 04.09.2017 № 27228/10/26-15-12-12-18 «Про надання відповіді на заперечення» залишено без змін висновок, викладений в Акті камеральної перевірки, та Рішенням про результати розгляду скарги від 13.11.2017 № 26015/6/99-99-11-03-01-25 залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а скаргу позивача (скаржника) - без задоволення.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У відповідності до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник податку на прибуток зобов'язаний сплачувати визначені ним податкові зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов'язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

Так, пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до частини другої пункту 75.1 статті 75 ПК України документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Порядок проведення камеральної перевірки визначено статтями 75, 76 та 86 ПК України та Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затвердженими Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 р. № 165 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо встановлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Відповідно до Висновку Акту камеральної перевірки від 15.08.2017 № 5256/26-15-12-12-12/38040228, в якому зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про порушення термінів сплати (перерахування) самостійно узгодженої суми грошового зобов'язання по податку на прибуток ПАТ «АРЖК» () задекларованої в податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2016 рік. Фактична дата сплати 20.02.2017 (граничний термін сплати 19.02.2017).

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податку на прибуток передбачена ст. 126 ПК України.

На підставі вказаного Акту камеральної перевірки винесено податкове повідомлення-рішення, в якому зазначено, що контролюючим органом встановлено порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з Податку на прибуток фінансових установ, розташованих на території України, за винятком страхових організацій, визначеного п.57.1 ст.57 ПК України та на підставі ст. 126 глави 11 розділу 2 ПК України за затримку на 1 календарний день сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 8 355,00 грн. зобов'язано позивача сплатити штраф у розмірі 10%, що складає суму 835, 50 грн.

Зважаючи на вказані вище норми законодавства та відповідно до встановлених відповідачем порушень з боку позивача в Акті камеральної перевірки, на підставі якого і було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.09.2017 № , суд дійшов висновку, що камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Таким чином, терміни сплати податкового зобов'язання з податку на прибуток не є даними податкової звітності, які досліджуються під час проведення камеральної перевірки.

Аналогічну позицію викладено в ухвалах Вищого адміністративного суду від 06.10.2014 № К/800/52765/13, від 27.10.2014 №К/800/63121/13, від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 №К/800/14775/16, від 03.10.2016 №К/800/22489/15, від 15.06.2016 №К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15, від 08.06.2017 № К/800/9261/16.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поряд з цим, суд зауважує, що п. 200.10 ст. 200 ПК України закріплено за податковим органом право на проведення камеральної перевірки протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном саме отримання податкової декларації, проводити камеральну перевірку щодо заявлених у ній даних.

Таким чином, суд звертає увагу, що податковим законодавством закріплено вичерпний перелік підстав для проведення камеральних перевірок, зокрема щодо помилок (порушення) у даних податкової звітності чи неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, в результаті чого (у разі виявлення порушень) обов'язково має бути складено саме акт камеральної перевірки.

Таким чином, суд доходить висновку, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку ПАТ «АРЖК» за відсутності предмету такої перевірки у розумінні п.75.1 ст. 75 ПК України.

А отже, контролюючим органом проведено перевірку, предмет якої не підпадає під поняття камеральної перевірки згідно п. 75.1ст.75 ПК України, що, в свою чергу, вказує на невиконання контролюючим органом вимог закону щодо порядку призначення та проведення перевірок, та призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, яку викладено в постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що проведена перевірка не має правових наслідків, а складений за наслідками такої перевірки акт не може вважатися належними та допустимим доказом порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Оскільки в обґрунтування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення покладений висновок Акту камеральної перевірки від 15.08.2017 № 5251/26-15-12-12-12/38040228, то податкове повідомлення-рішення від 05.09.2017 № 2 прийняте протиправно, у зв'язку з чим, позов про його скасування підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 цієї статті).

Відповідно до статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в ході судового розгляду, не доведено обґрунтованість своїх висновків і правомірність прийнятих на їх підставі рішення, у зв'язку із чим суд задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню повністю.

Зважаючи на наявність в матеріалах справи платіжного доручення від 12.12.2017 № 59, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн., суд ухвалює, присудити зазначену суму на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 05.09.2017 № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві () на користь Публічного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» () понесені ним судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот гривень) 00 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ;

Відповідач : ГУ ДФС у м. Києві, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, .

Суддя Л.О. Маруліна