Справа № 1540/3499/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3499/18
УХВАЛА

17 липня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Тарасишина О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів № 1522 від 01.07.2016р., № 676 о/с від 18.07.2015р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів № 1522 від 01.07.2016р., № 676 о/с від 18.07.2015р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суддя встановив наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки позов поданий із порушенням вимог встановлених ст. 160 КАС України.

Розглянувши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суддя встановив наявність підстав для залишення позову без руху, оскільки позов поданий із порушенням вимог встановлених ст. 160 КАС України.

Відповідно до п. 11 ч.5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, позивачем в порушення п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві не зазначено власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що 01.07.2016р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №1522 "Про надзвичайну подію за участю працівників Котовського ВП ГУНП та покарання винних", яким, серед іншого, за грубе порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-ІV, ч.2 ст.2, ч.2, 4 ст.7, ст.8, ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", що виразилось у вступі в неділові стосунки з ОСОБА_2, отриманні неправомірної вигоди від останнього, зраді службовим інтересам, що призвело до надзвичайної події, з урахуванням керуючись ст.2, 12, 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006року №3460-ІV, капітана поліції ОСОБА_3, інспектора Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, 18.07.2016р. Головним управлінням Національної поліції в Одеській області винесено Наказ №676 о/с, яким капітана поліції ОСОБА_3, інспектора Котовського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, з 18 липня 2016р. звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення).

Позивачем зазначено, що із вказаним наказом ознайомлений не був, а лише в серпні 2016 року перебуваючи на робочому місці йому повідомив співробітник кадрового забезпечення Котовського ВП ГУНП в Одеській області, однак, копії витягу з даного наказу позивачу надано не було і лише після надання заяви від 06.06.2018 року ОСОБА_1 було отримано витяг з наказу ГУНП в Одеській області № 676 о/с від 18.07.2016 року та трудову книжку.

Крім того, позивачем зазначено, що з 01.06.2016 року по травень 2018 року, перебував у шокову стані, був дуже засмучений та мав велике душевне хвилювання стосовно вищевказаної події та безпідставно проголошеним винним у скоєнні злочину, не зважаючи на сумлінне ставлення до своєї праці у зв'язку з чим ОСОБА_1 не звертався до ГУНП в Одеській області з проханням надати копію наказу та трудову книжку.

Так, Згідно відомостей автоматизованої програми «ДСС» Одеського окружного адміністративного суду вбачається що, ОСОБА_1 вже звертався до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому заявлено вимоги до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання незаконним та скасування Наказу №1522 від 01.07.2016р. в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, визнання незаконним та скасування Наказу №676 о/с від 18.07.2016р. в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлення на посаді інспектора Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 року у справі № 815/2926/18 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення встановлених судом недоліків шляхом подання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою з належними та допустимими доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

В Ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 року у справі № 815/2926/18 позовну заяву ОСОБА_1 про повернення позовної заяви позивачеві, зазначено, що 04.07.2018р. на виконання вимог ухвали суду від 23.06.2018р. про залишення позовної заяви без руху, від позивача - ОСОБА_1 до суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду (вхід.№19160/17), у якій позивачем зазначено, що зі спірним Наказом №1522 від 01.07.2016р. він ознайомився 30.07.2016р.

Також, суд наголошує на тому, що в серпні 2016р. співробітник кадрового забезпечення Котовського ВП ГУНП в Одеській області, повідомив позивачу про наявність спірного наказу, про що власне зазначає сам позивач.

Розглянувши зміст позовної заяви, доданих до неї матеріалів, суд встановив наявність підстав для залишення позову без руху, а обставини викладені в заяві про поновлення строку звернення до суду не обґрунтованими та такими, що не є підставою для її задоволення та поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Згідно приписів ч.ч. 1,5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що вказаною статтею визначено строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України», заява № 23436/03, рішення від 28.03.2006 року, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У той же час такі правила в цілому або їх засосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 - VIII, с. 3255, параграф 45).

Відповідно п. 101, 102 рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України», заява № 47148/99, рішення від 22.02.2005 року, у кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення «Спорронг та Лонрот проти Швеції», від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п. 69). Щоб оцінити поведінку держави щодо дотримання статті 1 Протоколу № 1, Суд має зробити повне дослідження різних інтересів у справі, беручи до уваги, що ціль Конвенції полягає в захисті прав, які є «очевидними та вагомими». Суд повинен встановити наявність спірної ситуації. Дійсно, коли питання суспільної користі виникає у справі, державні органи влади повинні реагувати належним чином, правильно та з великою відповідальністю (див. рішення «Васілеску проти Румунії», «Бейлер проти Іспанії».

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зокрема, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо почуття ним соромності, зокрема серед своїх колег та населення м. Подільське, у зв'язку з чим не звертався до ГУНП в Одеській області із проханням надати копію наказу та трудової книжки.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов'язків.

При цьому, слід зазначити, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, суд зазначає, що поважність причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення тощо.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Відтак, позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено наявності поважності причин пропуску встановленого законом строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на те, що позивач звернулись з даним позовом після закінчення встановленого законом місячного строку звернення до суду, і підстави викладені позивачем у клопотанні про поновлення строків звернення до суду не визнаються судом поважними, таку позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк для звернення до суду із заявою щодо поновлення пропущеного строку з інших підстав.

Водночас, суд роз'яснює, що за правилами частини другої статті 123КАС України, якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

За таких обставин позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків позовної заяви.

Недоліки позовної заяви необхідно усунути позивачу шляхом надання до суду позовної заяви із зазначенням власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного з обґрунтуванням інших підстав для поновлення строку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 122, 123, 160, 161, 169, 287 КАС України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів № 1522 від 01.07.2016р., № 676 о/с від 18.07.2015р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надіслати особі, що звернулася із позовною заявою та повідомити про необхідність усунути недоліки позовної заяви в десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали та роз'яснити, що в іншому випадку в строки, передбачені ч. 5 ст. 169 КАС України, позов буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Тарасишина