Справа № 125/2402/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 125/2402/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Хитрук В.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

16 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Барської міської ради Вінницької області на постанову Барського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Барської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2016 року позивач, ОСОБА_2, звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до Барської міської ради Вінницької області про визнання протиправними дії Барської міської ради по складанню та видачі акту від 19.05.2016 обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_4, та довідки № 339 від 19.05.2016.

Барський районний суд Вінницької області постановою від 11 грудня 2017 року позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що оскаржуваний Акт від 19.05.2016 р. складений неповноважною особою, яка не є соціальним інспектором, поза підстав та повноважень, визначених нормативними актами, а також не з метою, з якою ці повноваження надано.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказала, що оскаржуваний Акт від 19.05.2016 р. складений неповноважною особою, поза підстав та повноважень, визначених нормативними актами.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечувли проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Барського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2018 року - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження, підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в провадженні Барського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 125/1734/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на спадкове майно.

Предметом позову ОСОБА_4 є визнання юридичного факту прийняття ним спадщини після смерті їх матері ОСОБА_5, та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 на 1/2 частину від 11/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, юридичними наслідками позову ОСОБА_4, у разі його задоволення судом, стане зменшення належної позивачу частки у спадковому майні після смерті батька ОСОБА_6

З метою підтвердження обставин позовної заяви ОСОБА_5 подано до суду в якості письмових доказів наступні документи, які складені та видані Барською міською радою, а саме: акт від 19.05.2016 р. обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_5, складений комісією виконавчого комітету Барської міської ради та довідка виконавчого комітету Барської міської ради № 339 від 19.05.2016 р.

Відповідно до вказаного акту, обстежувалися матеріально-побутові умови ОСОБА_4 В Акті вказано, що він складений комісією у складі ОСОБА_7 (депутат Барської міської ради, член виконавчого комітету), ОСОБА_8 (сусід), ОСОБА_9 (сусід). За змістом Акту, ОСОБА_4, після смерті матері, з квітня 1999 року вступив в управління спадковим майном померлої, взявши на зберігання речі померлої, провів поточний ремонт в квартирі АДРЕСА_1. На підставі вказаного Акта, Барською міською радою видана ОСОБА_4 довідка № 339 від 19.05.2016 р. За змістом довідки № 339, ОСОБА_4 доглядав за своєю матір'ю, проживали разом з часу її хвороби до дня її смерті, а після її смерті до 6 місяців вступив в управління спадковим майном померлої, здійснив поточний ремонт квартири АДРЕСА_1.

Отже, виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою з протиправними діями, на думку позивача, Барської міської ради Вінницької області по складанню та видачі акту від 19.05.2016 обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_4 та довідки № 339 від 19.05.2016.

За таких підстав предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення Барської міської ради Вінницької області як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, а також відновлення обсягу належного позивачеві спадкового майна, що свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Таким чином, у цій справі існує невирішений спір про право, то подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв'язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права власності на об'єкт нерухомого майна.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Преамбула Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Ц? ;…&?о; фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Так, ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 4 ст. 11 ЦК у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб'єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає в наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на викладене, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад цього спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відновлення обсягу належного позивачеві спадкового майна свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених ст. 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 частини першої ст. 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо неналежності розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства, у зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по даній справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Барської міської ради Вінницької області задовольнити повністю.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 11 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Барська міська рада Вінницької області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень скасувати, а провадження по справі закрити.

Роз'яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2018 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.