Справа № 815/2412/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2412/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Куща М.О.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників третіх осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі усне клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Реєстраційна служба Одеської області", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію від 10.11.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Реєстраційна служба Одеської області", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію від 10.11.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії.

У судовому засіданні 16.07.2018 року під час надання усних пояснень представник третьої особи ОСОБА_5 заявила усне клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із тим, що у даній справі наявний спір про право, а тому така справа не може бути розглянута у порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача та позивач проти заявленого клопотання заперечували та наголошували, що спір про право відсутній.

Представник третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради залишила вирішення питання на розсуд суду.

Суд вирішуючи питання про закриття провадження у справі звертає увагу на наступне.

У відповідності до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У частині третій статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Згідно з пунктами 1, 2 частин першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Аналогічну позицію висвітлив Верховний Суд у постанові від 06.06.2018 року у справі №814/3509/17.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Кодекс адміністративного судочинства України містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З усних пояснень представника позивача та позивача вбачається, що предметом оскарження є саме дії державного реєстратора щодо вчинення реєстраційних дій щодо права власності майна, стосовно якого сторони мають майновий інтерес, а даний спір, як вбачається з позову та пояснень позивача у судовому засіданні, обумовлений порушенням приватного права на приміщення.

Проте, позивач під час надання усних пояснень постійно наголошував на тому, що третя особа ОСОБА_5, на думку позивача, самочинно та без законних підстав зайняла дах будівлі, яка перебуває у власності позивача, здійснювала дії з будівництва на власності позивача, що унеможливлює використання його власності. Протиправність дій саме відповідача ніяким чином не описувалась та не підтверджувалась доказами. Тобто позивач під час надання пояснень зазначав на приватно-правовому конфлікті між позивачем та третьою особою, який виник внаслідок здійснення реєстраційних дій відповідачем.

Зі змісту позовної заяви судом вбачається, що позивач вважає своє майнове право, яке полягає у праві користування об'єктом нерухомого майна, порушеним. Крім того, під час судового засідання як позивачем, так і представником позивача наголошувалось на тому, що порушеним правом позивача є саме майнове право.

Аналогічна позиція висвітлена у Постанові Великої палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №396/2550/17, де суд зазначив, що «у справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на будівлю, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства».

Згідно із приписами частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 132, 238, 248, 250, 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Реєстраційна служба Одеської області", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію від 10.11.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що дані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому положеннями ст.256 КАС України

Ухвала може бути оскаржена у порядку та в строк відповідно положень ст.ст.294, 295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 18.07.2018 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.