Справа № 800/666/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17 липня 2018 року

Київ

справа №800/666/16

адміністративне провадження №П/9901/217/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Смоковича М.І.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Білоуса О.В.,

Шарапи В.М.,

Стрелець Т.Г.,

за участю

секретаря судового засідання Гулової О.І.,

позивача ОСОБА_4,

представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в:

у грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовною заявою до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним і скасування рішення Дисциплінарної палати ВККС №1880/ДП-16 від 26 жовтня 2016 року про застосування до ОСОБА_4, судді Приморського районного суду м. Одеси, дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу протягом одного місяця (далі також - Рішення).

Позовні вимоги, у урахуванням заяви про зміну підстав позову від 13 червня 2016 року, мотивовано тим, що: 1) ВККС відкрила дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_4 за відсутності для цього підстав, позаяк Птяшко Д.В., генеральний директор товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанії «Нова Одеса» (далі - ТОВ ТРК «Нова Одеса»), тричі звертався до відповідача із заявами про відкликання своєї скарги на позивача з проханням вважати її неподаною; 2) задовго до відкриття дисциплінарного провадження, відповідно на дату прийняття оскарженого Рішення, річний строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, встановлений статтею 87 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI; тут - в редакції, чинній на дату постановлення судового рішення під головуванням судді ОСОБА_4 (4 вересня 2014 року) та надходження скарги Птяшка В.Д. (14 вересня 2014 року) вже минув. Проте Комісія при прийнятті Рішення неправомірно застосувала звороту дію Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), яким встановлено трирічний трок для притягнення до дисциплінарної відповідальності і передбачено інші види дисциплінарної відповідальності, яких не існувало на дату подання скарги (догана з позбавленням права на отримання додаткових виплат - один із них); 3) порушення процесуального закону при розгляді цивільної справи №522/9981/14-ц, які ВККС поставила за провину судді ОСОБА_4, на переконання останнього, не можуть ставити під сумнів законність судового рішення за наслідками розгляду зазначеної справи, а виправлення описок, на думку позивача, не змінили суті прийнятого ним як суддею рішення. Водночас позивач зазначив, що даючи оцінку судовому рішенню відповідач фактично вирішував питання про його законність і обґрунтованість, що допустимо лише в порядку апеляційного/касаційного провадження за правилами процесуального закону; 4) при прийнятті Рішення доповідач ОСОБА_12 брав участь у голосуванні, що є порушенням пункту 14.6.1 Регламенту ВККС.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову, а згодом і додаткові заперечення.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII). Відповідно до підпункту 5 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; &?у;…&?е;

З початком роботи Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_4 передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, ухвалою якого від 15 січня 2018 року розгляд цієї справи розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання вимог суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому, з-поміж іншого, зазначив, що доводи позивача про правову оцінку Комісією судового рішення є безпідставними. В межах дисциплінарного провадження щодо судді ОСОБА_4 Комісія надала правову оцінку його діям як судді при виконанні посадових обов'язків, але не вирішувала питання про законність та обґрунтованість судового рішення, постановленого під його головуванням. Проаналізувавши й оцінивши у сукупності обставини, на які покликається автор дисциплінарної скарги, і які з'ясовано під час дисциплінарного провадження, Комісія дійшла висновку про наявність в діях судді ОСОБА_4 складу дисциплінарного проступку, що має наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З посиланням на пункт 31 Прикінцевих та перехідних положень та статтю 109 Закону №1402-VIII Комісія ствердила, що спірне Рішення прийнято у відповідності з вимогами законодавства і в межах встановленого вказаним Законом трирічного строку для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Щодо доводів позивача про відсутність підстав для відкриття дисциплінарного провадження за скаргою Птяшка В.Д. з тих мотивів, що він її неодноразово відкликав, Комісія зазначила, що ця обставина (відкликання) після того, як скарга на дії судді надійшла на розгляд ВККС, не має значення для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження стосовно такого судді, відтак і для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Стосовно участі доповідача ОСОБА_12 у голосуванні відповідач зазначив, що такі твердження не відповідають дійсності і спростовуються, зокрема, протоколом засідання Комісії.

На підставі статті 195 КАС позивач та його представники брали участь у судовому засіданні у цій справі в режимі відеоконференції, забезпечення проведення якої Верховний Суд доручив Приморському районному суду міста Одеси відповідними ухвалами від 13 лютого 2018 року, від 22 травня 2018 року та від 18 червня 2018 року.

Під час розгляду справи представники позивача двічі заявляли відводи суддям: 17 травня 2018 року - відвід судді Смоковичу М.І., 12 червня 2018 року - відвід суддям Білоусу О.В., Шарапі В.М., Смоковичу М.І. В обох випадках заяви про відводи суддів на підставі частини четвертої статті 40 КАС передавалися на вирішення судді, який не входить до складу суду, визначеного для розгляду цієї справи, відтак двічі було відмовлено у їх задоволенні.

Після того, як було вирішено питання про відвід суддям Білоусу О.В., Шарапі В.М., Смоковичу М.І., заявлений 12 червня 2018 року, судовий розгляд цієї справи призначено на 17 липня 2018 року (в режимі відеоконференції).

У судовому засіданні позивач та його представники заявили ще два клопотання: про те, щоб Верховний Суд звернувся до Європейського Суду з прав людини щодо надання консультативного висновку на підставі статті 1 Протоколу № 16 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; про передання цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду як зразкової з підстав, визначених у статті 290 КАС.

У задоволенні зазначених клопотань суд відмовив з мотивів їхньої безпідставності, про що постановив відповідні ухвали від 17 липня 2018 року, відтак перейшов до розгляду справи по суті спору.

У судовому засіданні позивач і його представники позовні вимоги підтримали з підстав, аналогічних тим, що їх викладено в позовній заяві, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у запереченнях на позовну заяву, доповненнях до цих заперечень, а також у відзиві.

Суд заслухав пояснення позивача та представників обох сторін, дослідив надані ними докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень і встановив таке.

Указом Президента України від 28 грудня 2010 року ОСОБА_4 призначено на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду строком на п'ять років.

Указом Президента України від 12 березня 2012 року № 194/2012 суддю Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_4 переведено в межах п'ятирічного строку на роботу на посаді судді Приморського районного суду міста Одеси.

У провадженні судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 була цивільна справа № 522/9981/14-ц (провадження № 2/522/210/2014) за заявою ОСОБА_11, за участі заінтересованої особи ТОВ ТРК «Нова Одеса» телевізійного каналу «Первый городской», інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_1, у якій заявник просив встановити факт неправдивості інформації, озвученої у названих засобах масової інформації.

Цю справу суддя ОСОБА_4 розглядав у порядку окремого провадження і в підсумку постановив рішення від 4 вересня 2014 року, яким задовольнив заяву ОСОБА_11 та встановив факти неправдивої і негативної інформації стовно заявника, розповсюдженої в ефірі телеканалу «Первый городской» та в мережі Інтернет на сайті інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник ТОВ ТРК «Нова Одеса» оскаржував судове рішення від 4 вересня 2014 року у справі № 522/9981/14-ц в апеляційному порядку, однак згодом відкликав апеляційну скаргу, відтак рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

14 жовтня 2014 року до ВККС надійшла скарга генерального директора ТОВ ТРК «Нова Одеса» Птяшка Д.В. щодо неналежної поведінки судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 під час розгляду у порядку окремого провадження цивільної справи №522/9981/14-ц. Зокрема скаржник зазначив, що суддя ОСОБА_4 неправомірно розглянув справу у порядку окремого провадження, а обґрунтовуючи рішення у цій справі застосував нечинну норму закону, а саме частину третю статті 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), яку було виключено на підставі Закону України від 27 березня 2014 року № 1170-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації». На думку скаржника, це зумовило ухвалення неправосудного рішення. Окрім того, у скарзі зазначено, що суддя вийшов за межі встановленого процесуальним законом п'ятиденного строку для виготовлення повного тексту судового рішення та затягував процес передачі справи до суду апеляційної інстанції.

За наслідками розгляду та обговорення висновку члена Комісії ОСОБА_12 від 11 березня 2016 року щодо обставин, викладених у скарзі Птяшка Д.В., ВККС на своєму засіданні прийняла рішення від 27 травня 2016 року № 1075/дп-16 про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_4

26 жовтня 2016 року ВККС прийняла спірне Рішення про притягнення судді ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця.

Згідно з Рішенням, у діях судді ОСОБА_4 Комісія виявила наявність ознак порушення присяги, що з огляду на положення статті 109 Закону № 1402-VIII передбачає трирічний строк для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Стосовно порядку розгляду дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_4, то в Рішенні зазначено таке.

Відповідно до пункту 31 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, який набрав чинності з 30 вересня 2016 року, якщо на день набрання чинності цим Законом Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, Вища кваліфікаційна комісія суддів України застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

На дату відкриття дисциплінарної справи порядок її розгляду визначав Закон України від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, а також дисциплінарні провадження щодо суддів, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги), відкриття відповідного дисциплінарного провадження.

На дату подачі скарги на дії судді ОСОБА_4 (14 жовтня 2014 року) діяв Закон № 2453-VІ у редакції 2010 року. Тож з урахуванням наведених положень Закону №1402-VIII Комісія у своєму Рішенні зазначила, що розгляд дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_4 здійснюється у порядку, передбаченому Законом № 2453-VІ.

Щодо суті порушень, поставлених за провину позивачеві, то згідно зі спірним Рішенням вони полягають в такому.

У цивільній справі №522/9981/14-ц заявник ОСОБА_11 просив встановити юридичний факт недостовірності інформації щодо його причетності до трагедії, яка сталася в Одесі у травні 2014 року, яку поширив ОСОБА_13 в ефірі каналу «Первый городской» під час трансляції дебатів кандидатів на посаду Одеського міського голови, а також інформації, поширеної в мережі Інтернет на сайті інтернет-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_1 у статті «Гурвиц рассказал о двух российских паспортах ОСОБА_11» щодо його приналежності до громадянства Російської Федерації.

Зазначену цивільну справу суддя ОСОБА_4 розглянув у порядку окремого провадження і за наслідками розгляду постановив рішення від 4 вересня 2014 року, що на думку Комісії є порушенням правил цивільного судочинства, оскільки такий спір, з огляду на його характер, повинен розглядатися за правилами позовного провадження.

Так, з посиланням на положення частини першої статті 15, частини другої і третьої статті 234, статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у поєднанні з положеннями статей 277 ЦК Комісія констатувала, що всупереч вимог чинного процесуального закону, суддя ОСОБА_4 допустив захист особистого немайнового права ОСОБА_11 у спосіб, не передбачений законом і фактично розглянув спір про право у порядку окремого провадження. Це призвело до порушення під час розгляду цієї справи основних засад та правил здійснення цивільного судочинства, зокрема щодо способів захисту, які застосовуються судом, та відповідності розгляду справи засадам змагальності сторін та диспозитивності.

Як зазначено у Рішенні, допущенні суддею ОСОБА_4 порушення є істотними, позаяк їх наслідком стало те, що особи, які поширили інформацію стосовно ОСОБА_11, і мали право на доведення її достовірності у суді, були обмежені у реалізації визначених законом процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків, відповідно позбавлені права доступу до правосуддя.

Також в Рішенні йдеться про те, що після повернення справи з апеляційного суду суддя ОСОБА_4 з власної ініціативи розглянув питання щодо виправлення описок в судовому рішенні від 4 вересня 2014 року у справі №522/9981/14-ц, у зв'язку з чим постановив ухвалу від 18 березня 2015 року, якою виключив з тексту зазначеного рішення абзац, де є посилання на застосування до спірних відносин частини третьої статті 277 ЦК, оскільки на час їх виникнення ця норма була виключена згідно із Законом України від 27 березня 2014 року № 1170-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації». Цією ж ухвалою суддя ОСОБА_4 змінив редакцію п'ятнадцятого абзацу рішення, доповнивши його додатковим реченням.

З покликанням на норми статей 214, 215, 218, 309 ЦПК Комісія у спірному Рішенні зазначила, що застосувавши процесуальний механізм виправлення описки суддя ОСОБА_4, після того, як судове рішення набрало законної сили, фактично змінив підстави його прийняття та обсяг доказів, що були предметом дослідження у цій справі. На думку Комісії, дії судді ОСОБА_4 щодо зміни ухваленого іменем України рішення, яким закінчився розгляд справи в суді, свідчать про недотримання ним правил цивільного судочинства щодо гласності та відкритості судового розгляду, та вказують на грубе порушення правил суддівської етики.

На підставі встановлених в цій справі обставин Комісія дійшла висновку, що під час розгляду справи за заявою ОСОБА_11 суддя ОСОБА_4 допустив низку істотних порушень вимог процесуального законодавства при здійсненні правосуддя, а також грубо порушив правила суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя.

З приводу аргументів судді ОСОБА_4 про внутрішнє переконання та власний розсуд як одних із визначальних чинників у прийнятті рішення у справі, Комісія зазначила, що вони не можуть бути приводом не виконувати та/чи порушувати вимоги процесуального закону при розгляді справи.

Доводи позивача про оцінку Комісією законності та обґрунтованості судового рішення остання теж вважає безпідставними, позаяк предметом розгляду в межах дисциплінарного провадження були саме дії судді щодо виконання професійних обов'язків при здійсненні правосуддя, а не його процесуальні рішення.

Оцінивши в сукупності факти та обставини, встановлені за результатами розгляду дисциплінарної справи, Комісія дійшла висновку, що вчинені суддею ОСОБА_4 проступки, відповідно до статті 87 Закону №2453-VI, дають підстави для прийняття рішення про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади.

Водночас, як зазначено у Рішенні, за Законом № 2453-VI (у редакції 2010 року) такий вид відповідальності як направлення рекомендації для вирішення питання про звільнення судді з посади за порушення присяги не належав до дисциплінарних стягнень, а строк його застосування не був обмежений часовими рамками.

Так, за статтею 88 Закону № 2453-VI єдиним видом дисциплінарного стягнення стосовно судді була догана. Між тим, за Законом № 1402-VIII передбачено шість видів дисциплінарних стягнень стосовно судді і строк притягнення до дисциплінарної відповідальності становить три роки. З покликанням на пункт 31 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII як підставу для застосування до спірних відносин статті 109 Закону № 1402-VIII, Комісія підсумувала, що при вирішенні питання про обрання виду дисциплінарного стягнення взято до уваги характер вчиненого суддею правопорушення, ступінь його вини, характеристику з місця роботи, те, що суддя раніше до відповідальності не притягався, успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання, є інвалідом другої групи та має на утриманні малолітню дитину. Відтак Комісія дійшла висновку про можливість застосування до судді ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця (пункт 2 частини першої статті 109 Закону № 1402-VIII).

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду.

При поставленні рішення суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позаяк рішення про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_4 ВККС прийняла до набрання чинності Законом №1402-VIII (таке прийнято 27 травня 2016 року), то у відповідності з вимогами пункту 31 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розгляд згаданої дисциплінарної справи Комісія повинна здійснювати у порядку, що діяв на день її відкриття.

Дисциплінарну справу щодо судді ОСОБА_4 відкрито 27 травня 2016 року, під час дії Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі - Закон №192-VIII), який в цілому набрав чинності з 28 березня 2015 року і яким Закон №2453-VI викладено в новій редакції.

Відповідно до згаданого пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №192-VIII заяви і скарги, подані до набрання чинності цим Законом, а також дисциплінарні провадження щодо суддів, розпочаті до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла на момент подачі відповідної заяви (скарги), відкриття відповідного дисциплінарного провадження.

Отож, на дату відкриття дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_4 діяв Закон №192-VIII, тоді як скарга генерального директора ТОВ «ТРК «Нова Одеса» Птяшка Д.В. щодо дій судді, за якою відкрито цю дисциплінарну справу, надійшла значно раніше - 14 жовтня 2014 року. Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя на той час визначав Закон №2453-VI (у редакції, яка діяла до набрання чинності Законом №192-VIII).

Підстави для дисциплінарної відповідальності судді за Законом №2453-VI (у редакції 2010 року) було встановлено у статті 83. Щодо дисциплінарного стягнення стосовно судді, то за частиною першою статті 87 Закону №2453-VI таким була лише догана.

Поряд з тим, у частині четвертій статті 87 Закону №2453-VI (у редакції 2010 року) зазначено, що дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше шести місяців із дня відкриття Вищою кваліфікаційною комісією суддів України провадження в дисциплінарній справі, але не пізніше року з дня вчинення проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці.

За частиною п'ятою цієї ж статті за наслідками дисциплінарного провадження Вища кваліфікаційна комісія суддів України може прийняти рішення про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади за наявності для цього підстав.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади у зв'язку з порушенням ним присяги судді.

Порядок та підстави внесення подання про звільнення суддів з посад за порушення ними присяги передбачали стаття 105 Закону №2453-VI та стаття 32 Закону України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції» (далі - Закон № 22/98-ВР).

Відповідно до частини другої статті 32 Закону № 22/98-ВР порушенням суддею присяги є: вчинення ним дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів; недотримання суддею вимог та обмежень, встановлених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; умисне затягування суддею строків розгляду справи понад терміни, встановлені законом; порушення морально-етичних принципів поведінки судді.

За частинами другою, третьою статті 105 Закону №2453-VI факти, які свідчать про порушення суддею присяги, мають бути встановлені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України або Вищою радою юстиції. Звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України «Про Вищу раду юстиції». За змістом частин четвертої, п'ятої статті 105 Закону №2453-VI на підставі подання Вищої ради юстиції Президент України видає указ про звільнення судді з посади, а Верховна Рада України - приймає постанову про звільнення судді з посади.

Отже, порушення присяги було однією з підстав для звільнення судді з посади, утім для такого виду, по суті, дисциплінарної відповідальності Закон №2453-VI не встановлював часових рамок його застосування, тоді як дисциплінарне стягнення у виді догани могло бути застосованим до судді протягом року.

Зміни у правовому регулюванні цих правовідносин відбулися з набранням чинності Закону №192-VIII, яким з метою підвищення національних стандартів судоустрою і судочинства та забезпечення права на справедливий суд внесено системні зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону № 22/98-ВР, а Закон № 2453-VI викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №192-VIII цей Закон набирає чинності через тридцять днів з дня його опублікування, крім пунктів 6 та 8 розділу І цього Закону, а також крім цього пункту, пунктів 3 і 4 цього розділу, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон № 192-VIII був опублікований 26 лютого 2015 року, тому пункти 6 та 8 розділу І та пункти 1, 3 і 4 розділу ІІ цього Закону набрали чинності з 27 лютого 2015 року, а всі інші його положення - з 28 березня 2015 року.

Щодо видів дисциплінарних стягнень стосовно судді, то таких, відповідно до статті 97 Закону №2453-VI в новій редакції, передбачено шість і висновок про направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади з підстав порушення присяги - зазначено як одне із них (пункт 6 частини першої статті 97 Закону №2453-VI). Поряд з тим, за цією ж статтею, видами дисциплінарних стягнень, які можна застосовувати до суддів, є: 1) попередження; 2) догана - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця; 3) сувору догану - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців; 4) тимчасового (від одного до шести місяців) відсторонення від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов'язковим направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, та подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді; 5) переведення судді до суду нижчого рівня.

Відповідно до частини четвертої статті 96 Закону №2453-VI у новій редакції дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці.

Підстави дисциплінарної відповідальності судді визначено у статті 92 Закону №2453-VI. Зокрема за частиною першою цієї статті суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) умисне або внаслідок недбалості: а) незаконна відмова в доступі до правосуддя (у тому числі незаконна відмова в розгляді по суті позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги тощо) або інше істотне порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило учасниками судового процесу реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов'язків або призвело до порушення правил підсудності чи підвідомчості; &?і;…&?т; 3) систематичне або грубе одноразове порушення правил суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя, у тому числі прояв неповаги під час здійснення судочинства до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу; &ls;…&gb;.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За частиною другою цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд у цій справі встановив, що ВККС притягнула позивача до дисциплінарної відповідальності (відповідно до пункту 3 частини першої статті 109 Закону №1402-VIII) з огляду на те, що встановлені нею фактичні обставини стосовно дій судді ОСОБА_4 при здійсненні правосуддя у цивільній справі за згаданою заявою ОСОБА_11 свідчать про наявність у них ознак порушення присяги. Зокрема Комісія з'ясувала, що при розгляді цієї цивільної справи суддя ОСОБА_4:

порушив правила цивільного судочинства, розглянувши її за правилами окремого, а не позовного провадження, як того вимагає процесуальний закон для такої категорії справ, що в підсумку призвело до обмеження прав заінтересованих осіб, в цьому випадку - засобів масової інформації, які поширили відомості щодо ОСОБА_11, у реалізації їхніх процесуальних прав та обов'язків, зокрема можливості доведення перед судом правоти своєї позиції у цьому цивільному спорі, що в підсумку позбавило їх доступу до правосуддя;

після того, як рішення за наслідками розгляду справи, ухвалене іменем України, набрало законної сили, користуючись процесуальним засобом виправлення описок та очевидних арифметичних помилок у рішенні, фактично змінив мотиви та підстави його ухвалення, що не лише суперечить призначенню цього правового механізму, але й свідчить про недотримання суддею правил цивільного судочинства України та вказує на грубе порушення ним правил суддівської етики.

З огляду на зміст та правову природу вчинених суддею ОСОБА_4 дій при виконанні професійних обов'язків, обставини/умови, за яких їх вчинено та, відповідно, правові наслідки, які вони спричинили для учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що ВККС правильно встановила в діях судді ОСОБА_4 наявність ознак дисциплінарного проступку. Слід також додати, що при розгляді дисциплінарної справи та зазначенні мотивів прийняття Рішення ВККС не переглядала й не ревізувала судового рішення, прийнятого суддею ОСОБА_4, але як орган, до повноважень якого законом віднесено здійснення дисциплінарного провадження стосовно судді, надала правову оцінку процесуальним діям судді ОСОБА_4 під час здійснення правосуддя як професійної його діяльності.

Стосовно аргументів позивача про відкликання поданої на нього скарги, то в цій частині колегія суддів погоджується з тим, що вказана обставина не є для ВККС безумовним приводом для відмови у відкритті дисциплінарного провадження стосовно такого судді і не має юридичного значення для вирішення питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

З приводу аргументів позивача про участь ОСОБА_12, який проводив перевірку за скаргою на дії судді, слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 8.1. розділу VIII «Перехідні положення» Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням ВККС від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 , якщо на день набрання чинності Законом Комісією прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, Комісія застосовує дисциплінарні стягнення, визначені Законом.

Згідно з абзацом другим пункту 14.6.1 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, затвердженого рішенням ВККС від 8 червня 2011 року № 1802/зп-11, Комісія обговорює результати розгляду дисциплінарної справи за відсутності судді, стосовно якого розглядалася справа, і запрошених осіб.

За результатами розгляду Комісія приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення, припинення дисциплінарного провадження або направлення рекомендації до Вищої ради юстиції для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення судді з посади за наявності для цього підстав.

Член Комісії, який проводив перевірку, бере участь в обговоренні результатів розгляду дисциплінарної справи, але не бере участі у голосуванні під час прийняття рішення.

З урахуванням наведеного, участь ОСОБА_12 в обговоренні результатів розгляду дисциплінарної справи не означає, що він брав участь у голосуванні за це рішення, відповідно обґрунтованих підстав вважати, що ВККС порушила правила Регламенту немає.

Щодо суті поставлених за провину судді ОСОБА_4 порушень при здійсненні судочинства, то за встановлених в цій справі обставин суд погоджується з висновками Комісії, що допущені ним порушення в сукупності дають достатні підстави для висновку про вчинення ним проступку, що є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Водночас суд не може погодитися з викладеними у Рішенні мотивами Комісії щодо можливості застосування до судді ОСОБА_4 обраного нею виду дисциплінарного стягнення. З цього приводу суд зазначає таке.

До 27 лютого 2015 року, тобто до дня набрання чинності змінами до Закону № 22/98-ВР, внесеними Законом № 192-VIII, національне законодавство не передбачало строку для здійснення провадження щодо звільнення судді з посади за порушення присяги, і лише з цієї дати, відповідно до частини другої статті 32 зазначеного Закону, було встановлено, що провадження щодо звільнення судді за порушення присяги проводиться за правилами і в строки, передбачені для здійснення дисциплінарного провадження. Водночас такі правила і строки для здійснення дисциплінарного провадження, які можуть бути застосовані при проведенні провадження щодо звільнення за порушення присяги судді були передбачені саме положеннями Закону №2453-VI (в редакції Закону № 192-VIII), які набрали чинності з 28 березня 2015 року.

Отож, після набрання чинності Законом № 2453-VI (у редакції Закону №192-VIII) уповноважений орган повинен вирішувати питання про притягнення судді до відповідальності за порушення присяги, в тому числі за проступки, вчинені до набрання чинності цим Законом, протягом строку, встановленого частиною четвертою статті 96 зазначеного Закону.

До такого висновку, зокрема, дійшов Верховний Суд України при прийнятті постанови від 6 липня 2016 року у справі №21-1459а16 (800/39/16).

Зазначене рішення Верховного Суду України стосувалося строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності за порушення присяги. У порівнянні із Законом № 2453-VI у редакції 2010 року такий строк з набранням чинності Закону №192-VIII тепер обмежено часовими рамками - не пізніше трьох років із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування судді у відпустці чи здійснення відповідного дисциплінарного провадження.

Щодо інших видів дисциплінарної відповідальності, про які зазначено вище (крім звільнення судді), то в цьому випадку навпаки - такий строк збільшено з «&?ч;…&?і; не пізніше року з дня вчинення проступку &?т;…&?,;» до «&?е;…&? ; не пізніше трьох років із дня вчинення проступку&l>;…&g ;». У підсумку, строк застосування до судді будь-якого виду дисциплінарного стягнення становить три роки.

Такий же строк застосування дисциплінарних стягнень збережено і в Законі №1402-VIII (частина одинадцята статті 109 Закону №1402-VIII), який набрав чинності з 30 вересня 2016 року. За цим Законом теж передбачено шість видів дисциплінарних стягнень стосовно судді, по суті таких же, як і ті, що їх встановлював Закон №192-VIII. Так, відповідно до частини першої статті 109 Закону № 1402-VIII («Дисциплінарне стягнення стосовно судді») до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді: 1) попередження; 2) догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця; 3) суворої догани - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом трьох місяців; 4) подання про тимчасове (від одного до шести місяців) відсторонення від здійснення правосуддя - з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов'язковим направленням судді до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації, визначеного органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо суддів, та подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді; 5) подання про переведення судді до суду нижчого рівня; 6) подання про звільнення судді з посади.

Згідно з пунктом 31 Прикінцевих і перехідних положень цього Закону заяви (скарги) щодо поведінки суддів місцевих та апеляційних судів, отримані Вищою кваліфікаційною комісією суддів України до набрання чинності цим Законом, передаються для розгляду Вищій раді правосуддя, якщо на день набрання чинності цим Законом Комісією не прийнято рішення про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи.

Якщо на день набрання чинності цим Законом Вищою кваліфікаційною комісією суддів України прийнято рішення про відкриття дисциплінарної справи, така справа розглядається колегіями Комісії, визначеними за її рішеннями, у порядку, що діяв на день відкриття дисциплінарної справи. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, Вища кваліфікаційна комісія суддів України застосовує дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом.

Отож, на день відкриття дисциплінарної справи стосовно судді ОСОБА_4 діяв Закон №2453-VI у редакції, викладеній згідно із Законом №192-VIІІ, який, своєю чергою, відсилав до Закону №2453-VI у редакції 2010 року, яка діяла на момент подання відповідної заяви (скарги) чи відкриття відповідного дисциплінарного провадження - для здійснення дисциплінарного провадження за такими заявами/скаргами та дисциплінарними провадженнями, поданими/розпочатими до набрання чинності Законом №192-VIІІ.

Стосовно видів дисциплінарних стягнень, то такі встановлено у згаданій вище статті 109 Закону №1402-VIII і при прийнятті рішення за наслідками розгляду дисциплінарної справи Комісія зобов'язана керуватися положеннями цієї статті.

За частиною другою статті 109 Закону № 1402-VIII під час обрання виду дисциплінарного стягнення стосовно судді враховуються характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.

Згідно з частиною четвертою статті 109 Закону №1402-VIII дисциплінарні стягнення, визначені пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, не застосовуються у разі вчинення суддею проступків, визначених пунктами 3, 10 - 12, 14, 15 частини першої статті 106 цього Закону.

Обираючи вид дисциплінарного стягнення стосовно судді ОСОБА_4 (догану з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця) ВККС врахувала усі обставини, що мають значення для прийняття такого рішення, окрім одного - строку, що минув від дати вчинення проступку, для застосування цього виду дисциплінарного стягнення.

В Рішенні Комісія констатувала, що в діях судді ОСОБА_4 є ознаки порушення присяги, що як за чинним на той час Законом №2453-VI (в редакції 2010 року), так і за Законом №1402-VIII мало наслідком звільнення судді з посади. Строк для застосування такого виду дисциплінарного стягнення на дату прийняття оскарженого Рішення (не пізніше трьох років) не минув.

Щодо інших видів дисциплінарної відповідальності, зокрема догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця, то за чинним Законом №1402-VIII строк для їх застосування теж обмежено до трьох років.

Комісія, хоч і зазначила про те, що позивач допустив поведінку, яка підриває авторитет правосуддя, що за змістом пункту 1 частини восьмої і пункту 1 частини дев'ятої статті 109 Закону №1402-VII є істотним дисциплінарним проступком, за який застосовується дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді, все ж з урахуванням характеру вчиненого і особи судді дійшла висновку про можливість застосування до нього більш м'якого дисциплінарного стягнення (у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця), аніж те, про яке зазначено вище.

Водночас обираючи такий вид дисциплінарного стягнення Комісія як аргумент на користь того, що строк для його застосування не минув, вказала на наявність у діях позивача при здійсненні правосуддя ознак порушення присяги судді, за яке, відповідно, встановлено трирічний строк для застосування дисциплінарного стягнення, що порівняно із раніше чинним Законом № 2453-VIII (у редакції 2010 року), який не встановлював жодних часових обмежень для застосування покарання за таке порушення, є пом'якшуючою обставиною для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Суд не може погодитися з таким підходом Комісії при обранні виду дисциплінарного стягнення, позаяк він, окрім того, що є неправильним по суті, також суперечить статті 58 Конституції України, за частиною першою якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У контексті спірних правовідносин і їхнього правового регулювання слід зважити на те, що на дату вчиненого позивачем проступку строк для застосування дисциплінарного стягнення, відмінного від звільнення з посади, було обмежено одним роком. На дату відкриття дисциплінарної справи, як і на дату прийняття оскарженого Рішення цей строк уже минув. Те, що за чинним Законом №1402-VIII встановлено інші види дисциплінарної відповідальності стосовно судді, яких не було на дату вчинення поступку, не може означати, що строк для застосування таких стягнень за проступок, який вчинено задовго до набрання чинності цим Законом, автоматично обмежено до трьох років.

За частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У частині другій статті 2 КАС встановлено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

З огляду на встановлені в цій справі обставини та правове регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що спірне Рішення не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС, зокрема при його прийнятті не було враховано всіх обставин, що мають для цього значення, з порушенням конституційного принципу щодо недопустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім тих, що пом'якшують або скасовують відповідальність особи за вчинене правопорушення.

Підстави для розподілу судових витрат за правилами статті 139 КАС у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 262, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Дисциплінарної палати Вищої кваліфікаційної комісії суддів України №1880/ДП-16 від 26 жовтня 2016 року про застосування до судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу протягом одного місяця.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.І. Смокович

Судді В.М. Бевзенко

О.В. Білоус

В.М. Шарапа

Т.Г. Стрелець