Справа № 334/1920/18
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.07.2018
Справа № 334/1920/18
Провадження № 2-а/334/181/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі.:

Головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Дніпровського РВ у ОСОБА_2 УДМС в Запорізькій області ОСОБА_3 про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Начальника Дніпровського РВ у ОСОБА_2 УДМС в Запорізькій області ОСОБА_3 про скасування постанови.

В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про звернення до ВСУ як до суду першої інстанції з поданням про розгляд типової адміністратиіної справи як зразкової.

Позивач та представник позивача до суду заперечували. Зазначили, що відсутні правові підстави задовольняти клопотання представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, а ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд повинен забезпечувати сталість та єдність судової практики. У зв'язку з цим чинним КАС України передбачає такий процесуальний інститут як «зразкова справа».

Під зразковою адміністративною справою розуміється типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення. Тобто за наявності ознак типовості справи Верховний Суд приймає її до провадження, і така справа стає зразковою. Ознаки типовості визначені у п. 21 ч. 1 ст. 4 КАС України. Зокрема, типові адміністративні справи це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб'єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Приписами ст. 290 КАС України регламентовано особливості провадження у зразковій справі. Зокрема, якщо в провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції. У поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, у тому числі посилання на типові справи.

Крім того, суд, який розглядає типову справу, має право зупинити провадження за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою у випадку, якщо Верховним Судом відкрито провадження у відповідній зразковій справі.

Водночас важливо підкреслити, що у разі ухвалення рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (ч. 3 ст. 291 КАС України).

Ведення таких понять, як типова та зразкова справи, є важливим кроком для впровадження судового прецеденту в Україні. Сам факт визнання за Верховним Судом права на створення судового прецеденту є кроком вперед на шляху розвитку України як соціальної, правової держави насамперед тому, що відбувається зміна сприйняття права та судової практики у суспільстві. Судові рішення у зразкових справах набувають ознаки реального носія об'єктивної інформації та джерела права.

В той же час, зазначена справа не відповідає ознакам типової чи зразкової справи, відповідно до вимог КАС України, оскільки позивач оскаржив постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, єдиною підставою адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, вчиненого конкретною фізичною особою.

Адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або з необережності) дія або бездіяльність, що посягає на державний чи громадський порядок, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачена адміністративна відповідальність.

Під адміністративним правопорушенням, як підставою адміністративної відповідальності розуміється винне протиправне діяння, яке посягає на встановлені правом і забезпечені адміністративно-правовими санкціями правила поведінки громадян і посадових осіб в сфері державного управління.

Таким чином, основними ознаками адміністративного правопорушення: дія або бездіяльність; суспільно небезпечне діяння; протиправне діяння; винна дія або бездіяльність; діяння передбачено покарання.

Конкретна дія або бездіяльність може бути визнана адміністративним правопорушенням тільки у тому випадку, якщо за його скоєння законодавством передбачена адміністративна відповідальність.

Протиправність діяння полягає в тому, що конкретна особа скоює діяння, заборонене нормою права, або не скоює діяння, передбачене правовим актом. На дію або бездіяльність визнану суспільно небезпечною встановлюється заборона на її здійснення.

Вина, при скоєнні адміністративного правопорушення може виражатися як у формі умислу, так і у формі необережності. Наявність вини правопорушника є найважливішою і необхідною ознакою адміністративного правопорушення.

Кваліфікація того чи іншого правопорушення здійснюється шляхом встановлення його складу. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом ознак, які характеризують дане діяння як адміністративне правопорушення і відрізняють його від інших правопорушень. Склад правопорушення виступає як єдина фактична підстава адміністративної відповідальності.

Практичне значення складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що він являє собою законодавчу модель кваліфікації конкретних адміністративних правопорушень, тобто адміністративне правопорушення повинно бути кваліфіковано у точній відповідності до закону, який передбачає відповідальність конкретної фізичної особи, саме за це діяння і жодних відступів від цих вимог не допускається.

Тобто кваліфікація адміністративного правопорушення за аналогією не допускається і є грубим порушенням закону.

Як передбачено Конституцією, в Україні визнається та діє принцип верховенства права, а права і свободи людини та їхні гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Реалізація цього принципу неможлива без ефективного судового захисту прав, свобод та інтересів особи, у тому числі при притягненні її до адміністративної відповідальності.

За таких обставин очевидно, що зазначена справа не має ознак типовості, визначених у п. 21 ч. 1 ст. 4 КАС України, а отже не може бути направлена до Верховного Суду для ухвалення зразкового рішення.

Таким чином, керуючись ст. 4, 203,290 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про звернення до ВСУ як до суду першої інстанції з поданням про розгляд типової адміністративної справи як зразкової відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Добрєв М. В.