Справа № 826/8764/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову

19 липня 2018 року м. Київ № 826/8764/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В., розглянувши заяву громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2

до 1. Управління Державної міграційної служби України у Київській області

2. Державної міграційної служби України

третя особа Головне управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю

Служби безпеки України

про визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби

України № 135-18 від 20.04.2018р. про позбавлення статусу біженця.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Державної міграційної служби України № 135-18 від 20.04.2018р. про позбавлення Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 статусу біженця.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що в порушення ст. 18 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» Управління державної міграційної служби України в Київській області не надавши позивачу 5 денний термін на оскарження рішення прийняло наказ за підписом начальника управління Пустовіт О.О. про визнання недійсним посвідчення біженця НОМЕР_1. Про даний факт позивачу стало відомо після його затримання співробітниками ВКП ЧВП ГУНП в Чернігівській області у порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, за те, що він розшукується НЦБ Інтерполу в Республіці Білорусь.

16 липня 2018 року слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Самусь Л.B. задовольнила клопотання заступника прокурора Чернігівської області Івашка С.В. про застосування тимчасового арешту до позивача на строк до 40 діб, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Республіки Білорусь, з утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». В основу даного рішення покладено той факт, що позивача позбавлено статусу біженця та визнано недійсним посвідчення біженця, тому він не користується правами біженця.

Розглянувши подану заяву суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавець визначив, що перелік підстав для забезпечення позову є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому за відсутності передбачених вказаною статтею обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

Проте, суд не вбачає очевидної протиправності рішення відповідача про позбавлення статусу біженця. На переконання суду, очевидна протиправність рішень суб'єкта владних повноважень, це прийняття ним таких рішень, які взагалі не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб'єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері.

Натомість, у цьому випадку Державна міграційна служба України прийняла рішення № 135-18 від 20.04.2018р. про позбавлення статусу біженця відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та Закону України «Про службу безпеки України».

Крім того, ухвала слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2018 року про тимчасовий арешт на строк до 40 діб (до надходження запиту про видачу від компетентних органів Республіки Білорусь) прийнята у кримінальній справі № 750/7200/18 (провадження № 1-кс/750/2789/18).

Дана ухвала прийнята на підставі постанови судової колегії по кримінальним справам Могильовського обласного суду від 21.02.2013р. у справі № 22-55-2013р., де у відношенні ОСОБА_2 обрано запобіжний захід - тримання під вартою, у зв'язку з вчиненням злочинів, передбачених ч.1 ст. 285, ч.1 ст. 14, ч.4 ст. 328, ч.4 ст. 328 КК Республіки Білорусь.

Отже оскаржуване рішення № 135-18 від 20.04.2018р. Державної міграційної служби України про позбавлення статусу біженця жодним чином не впливає на арешт позивача.

Необгрунтованим є посилання позивача на позбавлення права на свободу пересування, оскільки ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2018 року задоволено клопотання заступника прокурора Чернігівської області про застосування тимчасового арешту до позивача на строк до 40 діб.

Подані матеріали свідчать про наявність у позивача уповноваженого представника на території України, який вживає заходів до належного представництва його інтересів у судах, листування з державними органами щодо інтересів позивача. Таким чином, належне представництво інтересів позивача можливе за його відсутності в судовому засіданні.

Щодо вказаних підстав незаконності оскаржуваного рішення № 135-18 від 20.04.2018р. Державної міграційної служби України, то це є предметом розгляду справи по суті, і відповідні доводи сторін будуть оцінюватися при прийнятті рішення по суті спору.

Отже, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Із наведених позивачем у клопотанні обставин не вбачається очевидної протиправності оскаржуваного рішення, що є одним із критеріїв забезпечення позову в силу положень ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а правомірність його прийняття підлягає дослідженню під час судового розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Наведене свідчить про відсутність існування підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не доведено існування обставин, вказаних у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 77, 150, 151, 154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Патратій