Справа № 821/1205/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/1205/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Херсонського окружного адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, Головне управління, територіальний орган ПФУ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови позивачу у перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення позивача, з якого призначається пенсія, фактично отриманих позивачем сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, грошової допомоги на оздоровлення, грошової винагороди за участь в антитерористичній операції, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року виключно згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за період з 10 листопада 2017 року, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, грошової допомоги на оздоровлення, грошової винагороди за участь в антитерористичній операції, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291.

Позивач мотивує позов тим, що йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При призначенні пенсії до грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, не були враховані: щомісячна додаткова грошова винагорода, грошова винагорода на оздоровлення, винагорода за участь в АТО. В подальшому, посилаючись на довідку Військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року №392/9/291, позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії, однак у задоволенні вказаної заяви йому було відмовлено. Не погоджуючись із оскаржуваною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Ухвалою від 22 червня 2018 року, судом було відкрито провадження по справі, прийнято рішення, згідно ст. 263 КАС України, розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1

02 липня 2018 року на вимогу ухвали від 22 червня 2018 року, позивачем подано до суду копії документів, якими підтверджується безпосередня участь в АТО в періоди, визначені у позові.

10 липня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач пояснює відмову в здійсненні перерахунку пенсії позивачу тим, що зазначені позивачем щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення не можна вважати щомісячним додатковим видом грошового забезпечення у контексті Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17 липня 1992 року № 393. Крім того, обґрунтовуючи своє рішення Головне управління посилається на положення рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року по справі № 1-9/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", зокрема на те, що зазначені позивачем щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення не входять до вичерпного переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначеного ч. 3 ст. 63 цього Закону. Вважає, що підстави для проведення перерахунку пенсії позивача, відсутні, тому рішення щодо відмови проведення перерахунку пенсії є законним та обґрунтованим. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України на посаді начальника радіолокаційного відділення військової частини НОМЕР_2 .

Наказом командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 06 жовтня 2017 року №43 позивач був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 09 листопада 2017 року № 248 позивач виключений зі списків особового складу з 09 листопада 2017 року.

Із 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ України в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років в розмірі 70 % грошового забезпечення.

Позивач звернувся до ГУПФ України в Херсонській області із заявою про перерахунок його пенсії на підставі долученої до неї довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_2 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291, з урахуванням розмірів грошової (матеріальної) допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за участь в АТО, які, на його думку, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Листом від 23 травня 2018 року за № 113/П-99-1 ГУПФ України в Херсонській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії та зазначило, що законодавством України, що регулює спірне питання, не передбачено обчислення пенсії з розміру грошової (матеріальної) допомоги на оздоровлення, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за участь в АТО. Крім того, зазначені виплати не є обов`язковими щомісячними виплатами, не мають постійного характеру та не є складовими щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії.

Вважаючи вказану відмову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-XII, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - Порядок № 393), пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 1, 2 ст. 9 Закону №2011-XII).

З метою сприяння упорядкуванню та впровадженню єдиних норм і стандартів грошового забезпечення, підвищенню стимулюючої ролі посадового окладу в системі грошового забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу, була прийнята постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294 від 07 листопада 2007 року (далі - Постанова № 1294), якою з 01 січня 2008 року встановлені нові розміри посадових окладів та надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, установлювати доплати, надбавки, премії і визначено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового в начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема Міністерством внутрішніх справ України.

Пунктом 1 Постанови 1294 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (додаток № 25 до Постанови № 1294), до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складнощами роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення, а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

При цьому, умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені Постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (далі - Інструкція № 260).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (пп. 3 п. 5 Постанови № 1294, пп. 30.4 п. 30 р. ХХХ Інструкції №260).

Отже, зазначена допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22 вересня 2010 року № 889 (чинна на момент проходження служби позивачем; далі Постанова № 889), встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Згідно п. 3, 4 Наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» від 24 жовтня 2016 року № 550 (далі Інструкція № 550), до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений). Виплата винагороди здійснюється з того дня, з якого військовослужбовці стали до виконання обов`язків за посадами, але не раніше дня видання наказу про призначення, і до дня їх звільнення від виконання обов`язків за посадами включно (у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників).

З огляду на зазначене та на факт проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України на посаді начальника радіолокаційного відділення військової частини НОМЕР_2 , щомісячна додаткова грошова винагорода відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 (зі змінами від 31 січня 2015 року № 24) встановлено грошову винагороду за участь в антитерористичних операціях та бойових діях. Зазначена грошова винагорода виплачується військовослужбовцям, які приймають безпосередню участь в антитерористичних операціях з 01 травня 2014 року.

Виплата винагороди здійснюється також під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненнями (контузіями, травмами, каліцтвами), отриманими під час участі у зазначених операціях і заходах.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Про деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної пенітенціарної служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до п. 2 Наказу Міноборони «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших закладах в умовах особливого періоду» від 10 лютого 2016 року № 67 (далі Інструкція № 67), розмір винагороди визначається пропорційно дням безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду. Винагорода виплачується пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, який обраховується з дня фактичного початку участі військовослужбовців у цих заходах до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів.

Враховуючи вказане та факт безпосередньої участі позивача в АТО у наступні періоди: в листопаді 2015 року, лютому 2016 року, серпні листопаді 2016 року та травні серпні 2017 року (довідка військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291), названа грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення осіб приймаючих участь в АТО постійно з часу її запровадження і має щомісячний характер.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які, відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Доводи відповідача щодо застосування до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015, судом не приймаються, оскільки рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2015 вирішено питання виключно щодо перерахунку пенсій у зв`язку із введенням після їх призначення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, тоді як в даному випадку позивач звернувся з вимогою врахування до складу грошового забезпечення, з якого йому обчислено пенсію, грошових виплат, які він фактично отримував під час проходження служби.

Таким чином, аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що матеріальна допомога на оздоровлення, щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, у зв`язку із чим позивач має право на отримання пенсії з врахуванням таких складових.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 761/28228/15-а та в постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року в справі № 21-70а15 та від 20 жовтня 2015 року в справі № 21-2942а15.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, враховуючи шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (19 червня 2018 року), суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з 19 грудня 2017 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити певні дії належним чином обґрунтовані, підтверджені наявними у справі матеріалами та підлягають частковому задоволенню з 19 грудня 2017 року.

30 березня 2006 року набрав чинності Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 - IV. Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною, що закріплено у ст. 46 Конвенції. Застосування в Україні Конвенції та практики Суду врегульовано главою 4 Закону № 3477 - IV. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ч. 1 ст. 17 Закону № 3477-IV)

Європейський Суд у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) звертає увагу на те, що принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України (концепція схвалена у вступній частині, частина 3 ст. 63 Закону № 2262-XII), держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області протиправно відмовлено позивачу в проведенні на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291 перерахунку пенсії з урахуванням отриманих у складі грошового забезпечення сум щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, винагороди за участь в АТО у відповідних розмірах, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що згідно змісту ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 160, 245 КАС України, наявної правової позиції Верховного Суду України (справа № 21-87а13 від 21 травня 2013 року), обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, відповідає вимогам закону. Відсутність у суб`єкта владних повноважень вибору на вчинення декількох юридично допустимих для позивача позитивних рішень свідчить про те, що винесення в даному випадку судом конкретного змісту рішення, яке виключає подальші можливі протиправні рішення, дії чи бездіяльність такого суб`єкта, не можна вважати втручанням в його дискреційні повноваження.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст.19 Конституції України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду достатніх доказів щодо безпідставності заявлених позовних вимог, тому, враховуючи викладене, суд приймає рішення про часткове задоволення позовної заяви.

Таким чином, керуючись 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (м. Херсон, вул.. 28 Армії, 6, 73005, ) щодо відмови ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) в перерахунку і виплаті пенсії з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ОСОБА_1 сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, грошової допомоги на оздоровлення, грошової винагороди за участь в антитерористичній операції, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року виключно згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (м. Херсон, вул.. 28 Армії, 6, 73005, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) пенсії за період з 19 грудня 2017 року, з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум щомісячної додаткової грошової винагороди згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, грошової допомоги на оздоровлення, грошової винагороди за участь в антитерористичній операції, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року включно згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 24 квітня 2018 року № 392/9/291.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 10.2.4