Справа № 810/2197/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Київ № 810/2197/17

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Панової Г.В., суддів: Кушнової А.О., Панченко Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Даймонд Інвест"

до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області,

Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Даймонд Інвест" з позовом до Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (відповідач-1) та Державної фіскальної служби України (відповідач-2) в якому просить суд (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог вх.№13660/18 від 10.07.18):

- визнати дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України щодо призупинення (блокування) дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161 протиправними;

- визнати дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України щодо неприйняття звітної декларації ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" з податку на додану вартість за травень 2017 року з додатками 2 і 5 до неї та податкових накладних від 23.05.2017 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, від 23.05.2017 № 21 надісланих позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку через автоматизовану систему «Єдине вікно електронної звітності» протиправними;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати звітну декларацію ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" з податку на додану вартість за травень 2017 року з додатками 2 і 5 до неї, податкові накладні від 23.05.2017 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, від 23.05.2017 № 21 днем їх фактичного направлення як електронного документа для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та вважати їх прийнятими днем, коли їх було надіслано позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з вчиненням відповідачами протиправних дій щодо технічного блокування та призупинення дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161, укладеного між ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" і податковою інспекцією, позивача було позбавлено можливості подати до контролюючого органу електронну податкову декларації з податку на додану вартість за звітній період травень 2017 року та реєструвати податкові накладні за результатами господарської діяльності.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/2197/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до досудового розгляду.

08.11.2017 через канцелярію суду від представника відповідача-1 та відповідача-2 надійшли ідентичні за змістом заперечення на позов.

В зазначених запереченнях, відповідачі вказали, що "… відділ адміністрування податку на додану вартість управління податків і зборів з юридичних осіб, повідомило, що за результатами відпрацювання суб'єктів господарювання в рамках наказу ДПА України від 10.04.2008 № 233 встановлено невиконання (неналежне виконання) ТОВ «ТД «Даймонд Інвест» податкового обов'язку, що підтверджено наявною сукупністю податкової інформації.

У свою чергу відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) в ході аналізу реєстрації податкових накладних в системі Єдиного реєстру податкових накладних було виявлено підміну групи товарів для подальшої реалізації, але не виключно розбіжності кількості придбання та продажу товарів та послуг.

За інформацією наданою відділом обслуговування платників Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області договір про визнання електронних документів ТОВ «ТД «Даймонд Інвест» було призупинено 12.06.2017 за результатами суб'єктів господарювання в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 № 543…».

15.12.2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, котрим КАС України викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній з 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності Кодексу в редакції від 15.12.2017, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції Кодексу.

Відтак, протокольною ухвалою суду від 11.01.2018 ухвалено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

20.04.2018 судом закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті заявлених позовних виомог.

У судовому засіданні призначене на 10.07.2018 прибув представник позивача та відповідачів.

Представником відповідача-1 та відповідача-2 були надані суду ідентичні за змістом додаткові пояснення в яких відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог з тієї обставини, що станом на 09.06.2017 договір про визнання електронних документів № 100820161 діяв, а податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2017 року з додатками 2 і 5 до неї та податкові накладні від 23.05.2017 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, від 23.05.2017 № 21 (що подавалися 09.06.2017) не прийнято у зв'язку з порушенням вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2004 № 233.

Під час судового засідання судом було прийнято рішення про оголошення перерви до 10.07.2018 о 11 год. 45 хв.

Післі закінчення часу на який судом було оголошено перерву, представники сторін у судове засідання не прибули, що зафіксовано у протоколі судового засідання.

В той же час, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог та заяву про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Крім того, суд зазначає, що під заявою позивача про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, представник відповідачів зроблено напис, що він не заперечую проти продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів (частина 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, колегія суддів протокольною ухвалою від 10.07.2018 вирішила здійснювати розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Даймонд Інвест" () зареєстроване 16.06.2015, номер запису № 0004144 та взято на податковий облік в органах податкової служби 16.05.2015.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Даймонд Інвест" () і Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Київській області (Васильківське відділення) був укладений договір про визнання електронних документів № 100820161 від 10.08.2016, за умовами якого, зокрема, ДПІ зобов'язана забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді платника податків у терміни, визначені законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку (п. 3.1 цього Договору).

Представник відповідача-1 та відповідача-2 визнав факт укладання між позивачем і ДПІ вказаного договору про визнання електронних документів, а тому в силу частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України такі обставини не підлягають доведенню в межах цього спору.

09.06.2016 при спробі зареєструвати податкові накладні від 23.10.2016 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, які були доставлені до центрального рівня ДПС України 09.06.2017.

В подальшому, розивачем були отримані електронні квитанції № 1 про відмову у прийнятті вказаних електронних документів із формулюванням причини відмови: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної документів».

З урахуванням отриманої квитанції № 1, позивач стверджує, що 10.06.2017 направив на реєстрацію новий договір про визнання електронних документів (№ 100620171), який згідно квитанції № 1 від 10.06.2017 прийнятий не був, оскільки: «…Діє Договір про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161…» та «…сертифікат директора із діючого договору є чинним…» (а.с. 154-156).

12.06.2016 позивач направив для реєстрації електронну податкову накладну від 23.05.2017 № 21, яка була доставлені до центрального рівня ДПС України 12.06.2017, однак відповідно до змісту квитанції № 1 вказаний електронний документ не був прийнятий із формулюванням причини відмови: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної документів» (а.с. 24-26).

Крім того, 16.06.2017 позивач направив до відповідача-1 електронну податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період травень 2017 року (а.с. 11-13).

Відповідно до роздруківки електронної квитанції № 1 від 16.06.2017 року вказана податкова декларація позивача доставлена до центрального рівня ДФС України, однак не прийнята з тої самої причини, як і у випадку відмови у реєстрації податкових накладних (а.с. 14).

16.06.2017 позивачем направлений новий договір про визнання електронних документів, який відповідно до квитанції № 1 від 16.06.2017 прийнято не було у зв'язку з тим, що «Діє Договір про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161…» та «…сертифікат директора із діючого договору є чинним…» (а.с. 157-159).

Таким чином, виникла ситуація, за якої дія договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161, укладеного між позивачем та відповідачем-1, була призупинена відповідачем-1, а технічні можливості позивача подавати електронну податкову звітність та реєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні заблоковано контролюючими органами.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Даймонд Інвест" намагалося врегулювати ситуацію, що виникла, у досудовому порядку шляхом: звернень на гарячу лінію Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України у телефонному режимі; надання пояснень на усні та неофіційні запитання працівників відповідачів з питань фінансово-господарської діяльності позивача за періоди квітень - травень 2017 року. Проте, вжиті заходи результатів не дали та відповідачами не було вчинено жодних дій щодо поновлення дії діючого договору про визнання електронних документів, як і не було повідомлено обгрунтованих причин технічного блокування та призупинення його дії.

За наведених обставин Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Даймонд Інвест" звернулося до відповідача-1 з письмовими скаргами на дії посадових осіб Києво - Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області (вх.№ 16-06-17 від 16.06.2017 та вх.№30-06-17 30.06.2017), у яких просило: провести перевірку правомірності дій посадових осіб відповідача-1 щодо припинення (блокування) дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161, провести службове розслідування щодо посадових осіб ДПІ за фатком не прийняття податкової декларації з ПДВ за травень 2016 року і податкових накладних та зобов'язати податковий орган припинити блокування дії вказаного договору про визнання електронних документів та зареєструвати подану електронну звітність датою її подання позивачем.

Не погоджуючись з діями відповідачів, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) платник податків зобов'язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Безпосередньо порядок та спосіб подання податкової звітності врегульований підпунктами 49.3 - 49.7 статті 49 ПК України.

Разом з тим, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким внесено до Податкового кодексу України зміни, зокрема, введено систему електронного адміністрування податку на додану вартість. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами пункту 49.3 статті 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв'язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв'язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Абзацом другим пункту 49.4 статті 49 ПК України встановлено, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

При цьому, абз. 3 вказаного пункту ст. 49 ПК України передбачено, що у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті.

Отже, починаючи із 1 січня 2015 року усі платники податку на додану вартість мають звітуватися виключно в електронній формі. При цьому, абз. 3 вказаного пункту статті 49 ПК України передбачено, що виключно у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» і «б» пункту 49.3 цієї статті.

Згідно з підпунктом 191.1.44 пункту 191.1 статті 191 ПК України передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу, зокрема: надають послуги електронного цифрового підпису.

При цьому, підпункт 20.1.7 пункту 20.1 статті 20 ПК України надає контролюючому органу право отримувати від платників податків, платників єдиного внеску та надавати у межах, передбачених законом, документи в електронному вигляді.

Відповідно до норм Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV електронний документообіг здійснюється на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Процедура подання податкової звітності засобами електронного зв'язку в електронній формі до контролюючого органу регулюється Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 року № 233 (далі по тексту - Інструкція № 233), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року за № 320/15011.

Згідно з частиною 1 та 2 розд. II Інструкції № 233, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Одночасно у пункті 5 та 6 розд. ІІІ Інструкції № 233 передбачається в обов'язковому порядку укладання між платником податків та органом ДПС (нині орган державної фіскальної служби) договору про визнання електронних документів за типовою формою, затвердженою наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233 як додаток 1 до Інструкції.

Крім того, у розумінні підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме затверджений Постановою Кабінету Мінстрів України від 29.12.2010 року № 1246.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що подання в електроному вигляді податкової звітності з ПДВ за відсутності факту припинення дії договору про визнання електронних документів, а також реєстрація розрахунків коригування та податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком відповідного платника податку.

Пунктом 7.3 розд. ІІІ Інструкції № 233 передбачено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Згідно з пункту 1 розд. І Інструкції № 233 квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 7.4 розд. ІІІ Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Згідно з пунктом 1 розділу І Інструкції № 233 квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до пункту 7.4 розд. ІІІ Інструкції № 233 підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, процедура реєстрації податкових документів у базі даних податкових органів має загалом два етапи: перший етап - подання (направлення) платником податку електронного документа, який фіксується першою квитанцією; другий етап - приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді, який фіксується другою квитанцією.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно пункту 7.6 розд. ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Пунктом 9 Порядку № 1246 передбачено причини відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що у червні 2017 року позивачем були подані для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних ряд податкових накладних від 23.05.2017 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, від 23.05.2017 № 21 та податкова декларація з ПДВ за травень 2017 року (подана 16.06.2017 року), отримання яких контролюючим органом підтверджується першими квитанціями.

Вказані електроні документи не були прийнятті та зареєстровані контролюючим органом з підстави зазначеної у квитанціях № 1, а саме: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: - ЄДРПОУ: '39840092'. Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів».

В письмових запереченнях на позов від 08.11.17 представником відповідачів було зазначено, що «… відділ адміністрування податку на додану вартість управління податків і зборів з юридичних осіб, повідомило, що за результатами відпрацювання суб'єктів господарювання в рамках наказу ДПА України від 10.04.2008 № 233 встановлено невиконання (неналежне виконання) ТОВ «ТД «Даймонд Інвест» податкового обов'язку, що підтверджено наявною сукупністю податкової інформації.

В свою чергу відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) в ході аналізу реєстрації податкових накладних в системі Єдиного реєстру податкових накладних було виявлено підміну групи товарів для подальшої реалізації, але не виключно розбіжності кількості придбання та продажу товарів та послуг.

За інформацією наданою відділом обслуговування платників Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області договір про визнання електронних документів ТОВ «ТД «Даймонд Інвест» було призупинено 12.06.2017 за результатами суб'єктів господарювання в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 № 543…».

В той же час, позивача було надано суду копію листа Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 18.07.2017 №/1013-08 яким податковий орган повідомляє позивача про те, що 09.06.2017 дія договору про визнання електронних документів ТОВ «Торговий Дім «Даймонд Інвест» () з Києво-Святошинською ОДПІ було призупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 ПК України (а.с. 208).

Крім того, в матеріалах справи міститься листа Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 10.10.2017 № /8/1013-08 яким податковий орган повідомляє ГУ ДФС у Київській області про те, що договір про визнання електронних документів позивача було призупинено 12.06.2017 за результатами відпрацювання суб'єктів господарювання в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 № 543. Встановлено невиконання (неналежного виконання) позивачем податкового обов'язку (а.с. 222).

В судовому засіданні представник відповідача-1 та відповідача-2 (Шевченко А.О.) підтвердив, що договір про визнання електронних документів позивача було саме призупинено.

В судовому засіданні 10.07.2018 представником відповідача-1 та відповідача-2 було надано суду Лист Васильківського відділення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області від 14.06.2018 про те, що у Васильківського відділення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області відсутня можливість надання ґрунтовних письмових пояснень щодо підстав не прийняття податкової декларації за травень 2017 року, оскільки в результаті реорганізації у відділенях при ОДПІ відсутній відділ адміністрування юридичних осіб, в зв'язку з цим відсутня можливість надати копію службового листа від 12.06.2017 № 253/10-13-12-02-11.

Крім того, в наданих представником відповідачів (Крившук Я.В.) додаткових поясненнях зазначено, що станом на 09.06.2017 договір про визнання електронних документів № 100820161 діяв.

З огляду на вказані листи податкового органу та пояснення представників податкового органу, вбачаються, що вони різняться в підставах та датах призупинення договір про визнання електронних документів ТОВ «ТД «Даймонд Інвест».

Проте, з огляду на зміст отриманих позивачем квитанцій № 1 судом встановлено, а відповідачі не спростували, що договір про визнання електронних документів № 100820161 від 10.08.2016 року, укладений між позивачем і відповідачем-1, не був розірваний, а фактично був призупинений ДПІ починаючи з 09.06.2016.

Надаючи правову кваліфікацію діям ДПІ суд зазначає наступне.

З огляду на ту обставину, що відповідач у запереченнях зазначаючи про законність своїх дій посилається на Наказ ДФС України від 28.07.2015 № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ», судом дослідженно зміст зазначеного наказу та встановлено, що підпунктом 2.1.2 пункту 2.1 розділу 2 «організація комплексного відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість» встановлено, що для комплексного відпрацювання суб'єктів господарювання з податковими ризиками керівник територіального органу ДФС, на обліку в якому перебувають такі суб'єкти, за результатами щоденного моніторингу інформації, отриманої на виконання пп. 2.1.1, визначає осіб, відповідальних за відпрацювання кожного суб'єкта господарювання з податковими ризиками, організовує проведення необхідних заходів у порядку та терміни, визначені відповідними нормативними актами.

Оперативні підрозділи територіальних органів ДФС здійснюють щоденне опрацювання інформації про виявлені податкові ризики та провадять роботу з відпрацювання таких суб'єктів господарювання для установлення місцезнаходження платників податку, опитування їх засновників та посадових осіб щодо причетності до створення та діяльності суб'єктів господарювання, отримання пояснень або інших підтвердних матеріалів у порядку та терміни, визначені відповідними нормативними актами. Оперативні підрозділи територіальних органів ДФС здійснюють відпрацювання ризикових суб'єктів господарювання відповідно до вимог наказу ДПА України від 17.05.2010 р. N 336.

Структурні підрозділи доходів і зборів з фізичних осіб територіальних органів ДФС з метою встановлення місця проживання фізичних осіб - підприємців керуються алгоритмом дій, розробленим Департаментом доходів і зборів з фізичних осіб на виконання п. 3 наказу ДФС України "Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ".

За наявності напрацьована оперативними підрозділами доказова база щодо протиправного створення та діяльності суб'єктів господарювання вноситься до реєстру "Суб'єкти фіктивного підприємництва" та передається до підрозділів податкового та митного аудиту, доходів і зборів з фізичних осіб, оподаткування юридичних осіб (щодо платників ПДВ, які декларують суми ПДВ до відшкодування).

Контроль за внесенням інформації до реєстру суб'єктів фіктивного підприємництва провадиться 8 числа кожного місяця.

Керівник територіального органу ДФС у разі встановлення ознак фіктивності, передбачених ст. 55 Господарського кодексу України, суб'єкта господарювання на наступний робочий день (від дня встановлення ознак фіктивності) приймає рішення щодо розірвання всіх чинних договорів про визнання електронних документів.

З аналізу зазначеного Наказу судом не встановлено жодних підстав за яких податковий орган має право призупинити дію договорів про визнання електронних документів.

Таким чином, судом встановлено, що керівник територіального органу ДФС може прийняти рішення щодо розірвання всіх чинних договорів про визнання електронних документів, а не рішення про призупинення дії договорів про визнання електронних документів.

Крім того, суд зазначає, що проаналізувавши умови договору № 100820161 про визнання електронних документів від 10.08.2016, який складений за Типовою формою згідно додатку 1 до Інструкції, суд встановив, що сторонами цього договору були передбачені предмет договору, умови електронного документообігу, їх права та обов'язки, відповідальність сторін та порядок вирішення спірних питань, строк дії договору.

Зокрема, відповідно до підпункту 3 і 4 розділу 3 цього договору ДПІ зобов'язана: забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді від платника податків у термін, визначений законодавством для податкових документів в паперовому вигляді, та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій на електронну адресу платника податків; забезпечувати зберігання і конфіденційність отриманих в електронному вигляді податкових документів. ДПІ надано права: запроваджувати нові програмно-технічні та технологічні засоби, розроблені для поліпшення електронного документообігу платника податків з органами ДФС; відправляти повідомлення платникам податків у разі оновлення програмного забезпечення або запровадження нових форматів електронних документів, програмно-технічних та технологічних засобів для поліпшення електронного документообігу.

Також пунктом 4 розділу 6 зазначеного договору передбачено право органу ДПС розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Прийняття надісланих платником податків податкових документів в електронному вигляді припиняється органом ДФС лише у випадку припинення дії договору, який, в свою чергу, діє з моменту його підписання сторонами та до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів (п. 1, 3 розд. 6 договору про визнання електронних документів).

Тобто, за змістом визначених сторонами умов договору про визнання електронних документів право органу ДФС на призупинення дії договору не передбачено. Також такі повноваження суб'єктам електронного документообігу не надані Законом № 851-IV.

Натомість статтею 18 Закону № 851-IV та статтею 15 Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22.05.2003 № 852-IV визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про електронні документи та електронний документообіг, про електронний цифровий підпис несуть відповідальність згідно з законами України.

Статтею 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначені повноваження акредитованого центру сертифікації ключів на скасування, блокування (тимчасове зупинення чинності сертифіката ключа) та поновлення посиленого сертифіката ключа. Зокрема, Центральний засвідчувальний орган, засвідчувальний центр, акредитований центр сертифікації ключів негайно блокують посилений сертифікат ключа: у разі подання заяви власника ключа або його уповноваженого представника; за рішенням суду, що набрало законної сили; у разі компрометації особистого ключа (тобто, встановлення будь-якої події та/або дії, що призвела або може призвести до несанкціонованого використання особистого ключа). Скасування і блокування посиленого сертифіката ключа набирає чинності з моменту внесення до реєстру чинних, скасованих і блокованих посилених сертифікатів із зазначенням дати та часу здійснення цієї операції. Центральний засвідчувальний орган, засвідчувальний центр, акредитований центр сертифікації ключів негайно повідомляють про скасування або блокування посиленого сертифіката ключа його власника.

З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що норми чинного законодавства наразі не визначають права контролюючого органу на призупинення дії договору про визнання електронних документів, окрім статті 13 Закону України «Про електронний цифровий підпис», яка стосується блокування посиленого сертифікату ключа.

В силу приписів норм статті 72, частини 1 статті 3 та частини 2 статті Кодексу адміністративного судочинства доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Зокрема, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним процесуальним нормам відповідачі (суб'єкти владних повноважень) без поважних причин не надали суду документальні докази на підтвердження наявності обставин для виникнення спірних питань, пов'язаних з автентичністю податкових документів позивача в електронному вигляді, рішення про віднесення ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" до ризикових підприємств, інформаційних матеріалів та документів, що кваліфікують товариство як ризикове за відповідними критеріями, пояснення щодо офіційності тих чи інших джерел інформації.

У зв'язку з цим суд вважає, що вчиняючи дії щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів, укладеного між позивачем і ОДПІ, відповідач-1 діяв поза межами наданої йому чинним законодавством і договором компетенції, що суперечить вимогам частини 2 статті 19 Конституції України та Закону № 851-IV.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність у відповідача-1 правових підстав для призупинення дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161 у спірний період (починаючи з 09.06.2016).

Також суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів. При цьому інформаційно-телекомунікаційна система - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Статтею 4 зазначеного Закону закріплено, що порядок доступу до інформації, перелік користувачів та їх повноваження стосовно цієї інформації визначаються володільцем інформації.

Згідно з Порядком доступу до інформації в інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних системах ДФС України, затвердженого наказом ДФЄ України № 934 від 24.11.2015, інформація, що обробляється в інформаційно-телекомунікаційній системі є власністю держави і підлягає захисту відповідно до чинного законодавства. «Архів електронної звітності» є складовою інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдине вікно подання електронної звітності», власником якої являється Державна фіскальна служба України.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що дію договору про визнання електронних документів було призупинено відповідачем-1, як стороною по договору, а відповідач-2 в свою чергу, як розпорядник (власник) «Єдине вікно подання електронної звітності» у зв'язку з зупиненням вказаного договору не прийняв документи податкової звітності (декларацію та податкові накладні).

З огляду на вказане позовні вимоги позивача в частині: визнати дії Державної фіскальної служби України щодо призупинення (блокування) дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161 протиправними та визнати дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо неприйняття звітної декларації ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" з податку на додану вартість за травень 2017 року з додатками 2 і 5 до неї та податкових накладних від 23.05.2017 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, від 23.05.2017 № 21 надісланих позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку через автоматизовану систему «Єдине вікно електронної звітності» протиправними, підлягають задоволенню.

В той же час, суд зазначає, що приписами норм пункту 49.8 та 49.9 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею (п.п. 48.3 - 48.4 ст. 48 ПК України), у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється (п. 49.10 ст. 49 ПК України).

Під час розгляду справи у суді наявність інших підстав для неприйняття податкової звітності та не реєстрації у Реєстрі податкових накладних, окрім факту призупинення дії діючого договору про визнання електронних документів, відповідачі суду не повідомили, а суд не встановив.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 ПК України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Положеннями пункту 5 - 6 Порядку № 1246 ДФС України зобов'язана прийняти податкову декларацію та/або провести реєстрацію отриманої податкової накладної (розрахунку коригування) в електронній формі у разі відсутності причин для відмови.

При цьому, виключними причинами для відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації можуть бути лише: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пункто 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

У свою чергу визнання неправомірним неприйняття податкової накладної для реєстрації тягне настання наслідків, передбачених у п. 201.10 ст. 201 ПК України, тобто податкова накладна вважається прийнятою протягом того операційного дня, коли вона була надіслана платником податків для реєстрації. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 та Вищого адміністративного суду України викладеною в ухвалі від 16.05.2017 у справі № 816/413/16.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 року № 1486/12/13-13, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

З огляду на наведене, суд вважає, що дії відповідача-1 щодо призупинення дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161 та дії відповідача-2 щодо неприйняття податкової декларації за травень 2016 року, та не реєстрації вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних є протиправними, а порушені права та інтереси платника податку (позивача) можуть бути відновлені, шляхом визнання прийнятими та зареєстрованими таких податкових накладних, що були подані ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" в електронному вигляді; прийняти і зареєструвати звітну податкову декларацію з ПДВ за травень 2016 року з додатками до неї днем її фактичного отримання ДФС України вперше.

Відповідно до статей 11 і 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачі, в свою чергу, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій суду не надали (з підстав наведених у позові). Доводів позивача належним чином не спростували.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивач у грудні 2016 року не мав законних підстав для складання Акта камеральної перевірки з висновками про порушення термінів реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та в подальшому прийняття на підставах вказаних висновків спірного податкового повідомлення рішення.

Частина 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), системного аналізу положень чинного законодавства України (на час виникнення спірної події) та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1 600 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та у розмірі 3 200 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративного позов задовольнити частково.

2. Визнати дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України щодо призупинення (блокування) дії договору про визнання електронних документів від 10.08.2016 № 100820161 протиправними.

3. Визнати дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та Державної фіскальної служби України щодо неприйняття звітної декларації ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" з податку на додану вартість за травень 2017 року з додатками 2 і 5 до неї та податкових накладних від 23.05.2017 № 18, від 26.05.2017 № 19, від 31.05.2016 № 20, від 23.05.2017 № 21 надісланих позивачем засобами телекомунікаційного зв'язку через автоматизовану систему «Єдине вікно електронної звітності» протиправними.

4. Зобов'язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати звітну податкову декларацію ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" () з податку на додану вартість за травень 2017 року з додатками 2 і 5 до неї днем її фактичного отримання Державною фіскальною службою України 16.06.2017.

5. Вважати податкові накладні, складені ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" (), прийнятими та зареєстрованими протягом операційного дня, коли їх було надіслано до Державної фіскальної служби України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: податкову накладну від 23.05.2017 № 18 - 10.06.2017, податкову накладну від 26.05.2017 № 19 - 10.06.2017, податкову накладну від 31.05.2016 № 20 - 10.06.2017, податкову накладну від 23.05.2017 № 21 - 12.06.2017.

5. У задоволенні іншої частини позовних вимог,- відмовити.

6. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" () судові витрати у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

7. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ТОВ "Торговий Дім "Даймонд Інвест" () судові витрати у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Головуючий суддя Панова Г. В.

Суддя Панченко Н.Д,

Суддя Кушнова А.О.