Справа № 825/1660/18
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1660/18 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 03.04.2018 року звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та просить:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», розпорядження від 14.11.2017 № 132 (09) с-2;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату його пенсії, призначеної відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та постанови КМУ від 24.05.2017 № 353 «Про підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям», з розрахунку 82% суми заробітної плати на посаді заступника голови Городнянської міської ради, включивши складові заробітної плати: посадовий оклад - 4700,00 грн., надбавку за ранг, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання важливої роботи (50%) - 2395,00 грн. та премію, на підставі довідки Городнянської міської ради про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 23.03.1996 року перебуває на обліку в Ріпкинському ОУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу». Пенсія позивачу призначені у розмірі 82% суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 року № 353 було зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268, зокрема, у додаток № 52 «Схеми посадових окладів керівників, працівників і спеціалістів апарату районних у містах (крім м.Києва та м.Севастополя) рад та їх виконавчих комітетів», яким встановлені нові розміри посадових окладів працюючих посадових осіб місцевого самоврядування з 26.05.2017 року.

На запит ОСОБА_3 Городнянською міською радою надано довідку про розмір заробітної плати за посадою заступника міського голови, з якої він був звільнений, зі змінами з 26.05.2017 року, а саме: посадовий оклад - 4700,00 грн., надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи - 2395,00 грн., доплата за ранг - 90,00 грн., доплата за вислугу років - 0,00 грн. (а.с.20).

Враховуючи вищевикладену інформацію, позивач звернувся до Ріпкинського ОУПФ із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії.

Листом від 14.11.2017 року за № 132/09/С-2 відповідач повідомив, що проведення перерахунків пенсій державним службовцям чинним законодавством не передбачено. Вказана відповідь мотивована тим, що з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу», у зв'язку з чим втратили чинність норми Закону України від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців (а.с.27-28).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволені адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно ст.37-1Закону України «Про державну службу» (в редакції, до внесення змін від 28 грудня 2014 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31 травня 2000 року №865 (в редакції від 25 березня 2014 року) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання «заслужений», за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим - п'ятим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

Відповідно до п.5 вказаної постанови (у редакції від 25 березня 2014 року) перерахунок пенсій провадився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а у разі його відсутності та перейменування (відсутності) посад довідка видається у порядку, встановленому Міністерством соціальної політики за погодженням з Головним управлінням державної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015, а саме виключено пункт 4, та пункт 5 викладено в новій редакції: «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Таким чином, постановою «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

Згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла до 01 травня 2016 року) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України не визначено іншого порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством, чинним станом до внесення змін від 28 грудня 2014 року, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

В подальшому, законодавство, що регулює зазначені правовідносини, змінилось і в чинній редакції воно не регламентує ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, ані механізм, порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла до 28 грудня 2014 року) було передбачено можливість перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям і п.4 постанови Кабінету Міністрів України №865 передбачались умови такого перерахунку, але на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, законодавство змінилось, ст.37-1 Закону України «Про державну службу» було викладено в іншій редакції, яка не закріплює такого механізму підвищення пенсії і жодною постановою Кабінету Міністрів України також не визначено, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, ані умов його здійснення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено можливості чи механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року №353 лише внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268, якою затверджено умови оплати праці та схеми посадових окладів державних службовців, виходячи з яких визначаються умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування, та не визначено підстав та порядку здійснення відповідного перерахунку пенсії.

При цьому, відповідно до пп.1 п.2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Крім того, у відповідності до ст.90 Закону України «Про державну службу», який набрав чинності з 01 травня 2016 року та діяв на момент звернення позивача до відповідача за перерахунком, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою. При цьому, підстави для перерахунку пенсії визначені ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії були відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі поданої ним заяви.

Відмова відповідача у такому перерахунку пенсії ОСОБА_3 не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист, оскільки на законодавчому рівні закріплено право на перерахунок призначеної пенсії, однак, такий перерахунок не залежить від зміни розміру заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді.

Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність), Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, Суд зазначає, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовані.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко