Справа № 826/5602/18
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5602/18 Головуючий у 1 інстанції: Добрівська Н.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Федотова І.В. Борейко Д.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Андронова Олега Борисовича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Красбюка Ігоря Івановича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Андронова Олега Борисовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Красбюка Ігоря Івановича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Андронова Олега Борисовича, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» Красюка Ігоря Івановича щодо повернення грошових коштів, належних ОСОБА_7 в розмірі 300 592 (триста тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 00 коп. станом на 16.12.2016 р., що надійшли на користь ОСОБА_7 від продажу належних йому цінних паперів до ПАТ КБ «ІНВЕСТБАНК», як до брокера, на підставі договору про відкриття рахунку цінних паперах № 3-2/Д/2010 від 21.04.2010 р. з договором про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 р. та договору на брокерське обслуговування № БО-08/2012 від 27.03.2012 р.;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» Андронова О.Б. вчинити всі необхідні дії для повернення грошових коштів, належних ОСОБА_7 в розмірі 300 592 грн. 00 коп. станом на 16.12.2016 р., що надійшли на користь ОСОБА_7 від продажу належних йому цінних паперів до ПАТ КБ «ІНВЕСТБАНК» як до брокера на підставі договору про відкриття рахунку у цінних паперах № 3-2/Д/2010 від 21.04.2010 р. з договором про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 р. та договору на брокерське обслуговування № Б0-08/2012 від 27.03.2012 р. у порядку, передбаченому пунктом 4 розділу 5 Рішення НКЦБФР від 14.05.2013 р. № 816 "Про порядок зупинення дії та анулювання ліцензії на окремі види професійної діяльності на фондовому ринку (ринку цінних паперів);

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб погодити дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», спрямовані на виплату грошових коштів, що надійшли до ПАТ КБ «ІНВЕСТБАНК» як до брокера на підставі договору про відкриття рахунку у цінних паперах № 3-2/Д/2010 від 21.04.2010 р. з договором про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 р. та договору на брокерське обслуговування № БО-08/2012 від 27.03.2012 р. в розмірі 300 592 грн. 00 коп., належних ОСОБА_7 від продажу його цінних паперів та утриматись від перешкоджання у вчиненні Уповноваженою особою - Андроновим О.Б. дій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду в частині підсудності, відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Андронов О.Б. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою провадження у справі закрити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно - правовим та відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що, відповідно до рішення правління Національного банку від 15.12.16 р. №490-рш БТ «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 15.12.2016 року № 2856 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Розпочато процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16.12.2016 року по 15.01.2017 року включно та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Комерційний банк «Інвестбанк».

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 11.01.2017 року №17-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.01.2017 року №86 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк» з 13.01.2017 року по 12.01.2019 року.

21 квітня 2010 року позивачем відповідно до договору № З-2/д/2010 у ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» відкрито рахунок у цінних паперах.

З листа відповідача Уповноваженої особи Фонду від 18.06.2017 року № 580 вбачається, що надана позивачем кредиторська вимога не задоволена, у зв'язку з прийняттям рішення підготувати пакет документів позивача щодо можливості внесення змін до переліку вкладників ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Пакет документів був наданий на розгляд Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом Банку від 24.03.2017 року за вих. № 403. Станом на 01.06.2017 року будь-які рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, або будь-якого іншого органу або особи стосовно грошових коштів позивача у ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» відсутні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства (далі - КАС), звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС ).

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

В силу п.п. 1,2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У цій справі правовідносини стосуються дій уповноваженої особи Фонду щодо не повернення ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 300 592 (триста тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 00 коп. станом на 16.12.2016 р., що надійшли на користь ОСОБА_7 від продажу належних йому цінних паперів до ПАТ КБ «ІНВЕСТБАНК», як до брокера, на підставі договору про відкриття рахунку цінних паперах № 3-2/Д/2010 від 21.04.2010 р. з договором про внесення змін та доповнень до нього від 11.02.2014 р. та договору на брокерське обслуговування № БО-08/2012 від 27.03.2012 р.

Зокрема, як зазначалося, відповідачем надана позивачем кредиторська вимога не задоволена, у зв'язку з прийняттям рішення підготувати пакет документів щодо можливості внесення змін до переліку вкладників ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно грошових коштів позивача у ПАТ «КБ «ІНВЕСТБАНК» не прийнято.

Законом від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 цього Закону, Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених ст. 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

В силу ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм, на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, Уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку встановленому Законом № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у наслідок ліквідації та продажу майна банку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають, як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.

Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою угоди, Уповноважена особа Фонду та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.

Таким чином, оскільки позивач оскаржує дії Уповноваженої особи Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, а також ураховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №826/7532/16, від 16 травня 2018 року у справі №910/17448/16, від 23 травня 2018 року у справі №811/568/16, від 30 травня 2018 року у справі №826/5303/16, які згідно ч. 5 ст. 242 КАС, повинні враховуватися судом при застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що спірні правовідносини виникли між фізичною особою та юридичною особою ПАТ «КБ «Інвестбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду.

Згідно ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Предметна підсудність, юрисдикція цивільних прав передбачена у ч. 1 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що даний спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відтак, відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції помилково виходив із того, що вказаний спір є публічно - правовим та не надав належної оцінки тому, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у даній справі, передбачених п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, в частині відкриття провадження у даній справі з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, роз'яснивши позивачу його право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст.238, 243, 250, 315, 317, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Андронова Олега Борисовича задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі № 826/5602/18 за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Державної організації "Фонд гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Красбюка Ігоря Івановича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Інвестбанк" Андронова Олега Борисовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Федотов І.В.
Повний текст постанови виготовлено 20.07.2018 року