Справа № 2а-1102/09/2670
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-1102/09/2670 Суддя (судді) першої інстанції: Григорович П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

позивача - ОСОБА_2,

представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України - Ганжа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року (дата виготовлення повного тексту рішення невідома) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання незаконною бездіяльності та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути солідарно з ГУ ДКСУ в м. Києві та НКРЗІ на його користь кошти в розмірі 371 998,90 грн., з яких: 361 017,90 грн. - сума компенсації втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу (з розрахунку виплати доходів у квітні-червні 2016 року); 10981,00 грн. - сума компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, нарахованої відповідно до постанови суду по справі № 2/97-5/255 від 28.02.2008.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2010, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2010 позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.04.2013 скасовані зазначені рішення суду першої та апеляційної інстанції, а справа скерована до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.09.2013 позивачу відмовлено у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016, скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.09.2013; частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2; стягнуто з НКРЗІ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 279440,64 грн.; у решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного суду України від 11.07.2017 були скасовані зазначені судові рішення усіх трьох інстанцій в частині відмови у стягненні компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та в цій частині справу скеровано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України кошти в розмірі 245 193,54 грн., з яких: 242 731,44 грн. сума компенсації втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення від 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670 (з розрахунку виплати доходів у квітні-червні 2016 року); 2462,10 грн. - сума компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до постанови суду по справі № 2/97-5/255 від 28.02.2008. в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, позивач та Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України подали апеляційні скарги. В своїй апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ставить питання про зміну пункту 2 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року, збільшивши період, за який стягується компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та стягнення з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 371 998,90 грн., з яких: 361 017,90 грн. - сума компенсації втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.02.2008 по 20.06.2010 за період невиплати доходу з лютого 2008 по квітень-червень 2016 року відповідно; 10981,00 грн. - сума компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.10.2007 по 27.02.2008 (відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2/97-5/255 від 28.02.2008) за період невиплати доходу з 01 жовтня 2007 року по 13 квітня 2009 року.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, в свою чергу, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, неврахування всіх обставин справи, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року та постановити нове рішення про відмову у позові у частині стягнення суми компенсації втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

До Київського апеляційного адміністративного суду 14.06.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, у якому він зазначає, що доводи, наведені НКРЗІ в апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року та просить в задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити в повному обсязі. Також 14.06.2018 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив НКРЗІ на апеляційну скаргу позивача, у якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 з мотивів її необґрунтованості.

У судовому засіданні 12 липня 2018 року позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги НКРЗІ, підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в останній. Представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України апеляційну скаргу підтримав та заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Згідно із ст. 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив наступні обставини, які учасниками процесу не оскаржуються.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2008 у справі № 2/97-5/255, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2009, зокрема, стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку України на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 01.10.2007 в сумі 59430,00 грн.

У зв'язку з невиконанням зазначеного судового рішення, позивач звернувся до суду з позовною заявою від 02.02.2009, яка стала предметом неодноразового розгляду у даній справі, за результатом якого, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2013, стягнуто з НКРЗІ на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 279440,64 грн. за період з 29.02.2008 по 20.06.2010 (за час затримки виконання судового рішення).

Присуджена сума заробітку за час вимушеного прогулу за судовим рішенням від 28.02.2008 у справі № 2/97-5/255, яке набрало законної сили 15.01.2009, була виплачена позивачу лише 13.04.2009.

Присуджена сума заробітку за час вимушеного прогулу за судовим рішенням від 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670, яке набрало законної сили 17.12.2013, виплачена позивачу лише у квітні-червні 2016 року.

Враховуючи наведені обставини порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, позивач дійшов висновку, що має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати відповідних сум, присуджених за наведеними вище судовими рішеннями, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення місцевого адміністративного суду, зазначає наступне.

Відповідно приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 року, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 вказаного Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За приписами ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Питання пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати врегульовані Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З викладеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення.

Така правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в рішеннях по справі № 821/3025/14 від 12.04.2017 та № 822/1615/16 від 07.12.2016.

Відповідно до п. 4 Порядку № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за судовими рішеннями від 28.02.2008 у справі № 2/97-5/255 та 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670.

Безпідставними є доводи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, що з 20.06.2010 (моменту влаштування позивача на нову роботу - ТОВ «Тепломережі України») права позивача на отримання заробітної плати виникають відносно іншого суб'єкта, яким НКРЗІ не являється, оскільки в даному випадку предметом спору є не право позивача саме на заробітну плату, а право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення за судовими рішеннями від 28.02.2008 у справі № 2/97-5/255 та 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670.

Також, стосовно посилань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, що вона була позбавлена можливості виконати судове рішення, оскільки звернулася до суду апеляційної інстанції з заявою про роз'яснення рішення суду в частині розрахунку суми виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає, що вказана обставина не звільняє відповідача від обов'язку виплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення від 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670 та суми компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до постанови суду по справі № 2/97-5/255 від 28.02.2008.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскільки присуджена сума заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 49 242,00 грн. за судовим рішенням від 28.02.2008 у справі № 2/97-5/255, яке набрало законної сили 15.01.2009 (тобто, з цієї дати виник обов'язок відповідача 1 по сплаті присудженої суми), була виплачена позивачу 13.04.2009, то має місце затримка виплати НКРЗІ відповідної присудженої суми на три повних місяця (січень-березень 2009 року), відповідно, за які позивач має право на отримання компенсації в порядку, визначеному Законом та Порядком.

Сума відповідної компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до постанови суду по справі № 2/97-5/255 від 28.02.2008, яка підлягає стягненню з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України на користь позивача становить 2462,10 грн. (добуток - (49242 грн. (присуджена сума) х 5 (величина приросту споживчих цін за період січень-березень 2009 року, яка визначається шляхом множення між собою місячних індексів, які множаться на 100 та з отриманої суми віднімається 100 відсотків):100).

Також, оскільки присуджена сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення в розмірі 279 440,64 грн. за судовим рішенням від 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670, яке набрало законної сили 17.12.2013, була виплачена позивачу частками протягом квітня-червня 2016 року, то має місце затримка виплати НКРЗІ відповідної присудженої суми на понад два роки (з грудня 2013 року по травень 2016 року), відповідно, за які позивач має право на отримання компенсації в порядку, визначеному Законом та Порядком.

Таким чином, як вірно розраховано судом першої інстанції, загальна сума відповідної компенсації у зв'язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення від 17.12.2013 у справі № 2а-1102/02/2670, яка підлягає стягненню з НКРЗІ на користь позивача становить 242 731,44 грн. (сума 76883,43 грн.+82835,52 грн.+83012,49 грн.; де 76883,43 грн. - це добуток - 93 146,88 грн. (присуджена сума, виплачена у квітні 2016 року) х 82,54 (величина приросту споживчих цін за період грудень 2013 року-березень 2016 року, яка визначається шляхом множення між собою місячних індексів, які множаться на 100 та з отриманої суми віднімається 100 відсотків):100); 82,835,52 грн. - це добуток - 93 146,88 грн. (присуджена сума, виплачена у травні 2016 року) х 88,93 (величина приросту споживчих цін за період грудень 2013 року-квітень 2016 року, яка визначається шляхом множення між собою місячних індексів, які множаться на 100 та з отриманої суми віднімається 100 відсотків):100); 83012,49 грн. - це добуток - 93 146,88 грн. (присуджена сума, виплачена у червні 2016 року) х 89,12 (величина приросту споживчих цін за період грудень 2013 року-травень 2016 року, яка визначається шляхом множення між собою місячних індексів, які множаться на 100 та з отриманої суми віднімається 100 відсотків):100).

Щодо доводів позивача про неправомірність відмови у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення компенсації втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати середнього заробітку за весь заявлений позивачем період вимушеного прогулу, а не лише за час затримки виконання судових рішень, колегія суддів зазначає, що вказані виплати були визначені саме судовими рішеннями, а не нараховані та не виплачені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, а тому підстав для задоволення позовних вимог за весь заявлений позивачем період немає.

Таким чином, доводи апеляційних скарг вказаних висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 329 КАС, Київський апеляційний адміністративний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання незаконною бездіяльності та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повне судове рішення складено 17.07.2018