Справа № 820/4590/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 р. № 820/4590/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Міронової А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 56892-1309-2038 від 14.03.2018 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податковий орган під час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення невірно визначив розмір земельного податку, оскільки в основу його розрахунку було взято усю площу нежилих приміщень, належних позивачу, а не частину, яка припадає на належні йому нежилі приміщення, пропорційну до прибудинкової території, що суперечить вимогам п. 287.8 ст. 278 Податкового кодексу Украйні. Отже, рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню. Також позивачем вказано, що ним в судовому порядку було оскаржено нарахування контролюючим органом такого податку за минулий рік, однак всупереч наявному судовому рішенню, яким встановлено неправомірність здійснення відповідачем розрахунку податку, податок за 2018 рік нараховано за тим самим розрахунком. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.06.2018 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за вищевказаним позовом.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Харківській області у наданому до суду письмовому відзиві, проти заявленого позову заперечував та зазначив, що за позивачем обліковується земельна ділянка, під нежитловим приміщенням. З огляду норми діючого законодавства та враховуючи нормативну грошову оцінку відповідачем було розраховано суму податкового зобов'язання із земельного податку з фізичних осіб, який належить сплатити позивачу. Таким чином, на думку відповідача, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представником позивача у поданій до суду відповіді на відзив вказано власну правову позицію стосовно повідомлених представників відповідача доводів.

Ухвалою суду від 11.07.2018 у задоволенні клопотання представника відповідача про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні за участю представника Головного управління ДФС у Харківській області - відмовлено; розгляд справи №820/4590/18 за вказаним позовом ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з відстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_3, є власником нежитлового приміщення загальною площею - 57,7 кв.м. в чотириповерховій нежитловій будівлі літ. "Б-4" за адресою АДРЕСА_2

Вказана обставина сторонами не заперечувалась.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п. 286.5 ст.286 розділу ХІІІ Податкового кодексу України відносно позивача прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.03.2018 року №56892-1309-2038, яким визначено податкове зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в розмірі 2972,13 грн. (а.с.7).

Під час судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 04.06.2018 року щодо надання розрахунку зі сплати земельного податку.

Листом Головного управління ДФС у Харківській області від 08.06.2018 року № 5792/ФОП/20-40-13-09-23 "Про надання відповіді" позивача повідомлено, що земельний податок з фізичних осіб по гр. ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1) за земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2, з площею 0,00577 га проведено на підставі Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013. При цьому, вказано, що рішенням Харківської міської ради від 25.09.2013 №1269/13 затверджена базова вартість 1 кв. м землі в розмірі 291,18 грн. діє з 1 січня 2014 року та щороку індексується, а також затверджено відповідні коефіцієнти (зональний (Км2), зон впливу локальних факторів (КмЗ), функціонального використання земельної ділянки (КФ). Рішенням 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.06.15 №1894/15, затверджено Положення про плату за землю у місті Харкові, яке діяло в 2016 році. Також зазначено, що у 2017 податок розраховується відповідно додатку №2 затвердженого рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 №542/17. Крім того, вказано, що розрахунок податку за земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 проведено по формулі Цзд = Б*Кі*Км2*Км3_ср*Кф*РL, де Км2 - зональний коефіцієнт, Км3 - коефіцієнт для зон впливу локальних факторів пр-т (1%), Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (для вказаного платника Кф становить 2,5- землі комерційного використання).

Позивач, не погодившись із проведенням такого розрахунку відповідача та податковим повідомленням-рішенням в цілому звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Суд зазначає, що положеннями ст. 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп. 14.1.72 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

При цьому, положеннями п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як передбачено п. 270.1 ст.270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно із п. 286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до п. 286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Положеннями п. 287.8 ст. 287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Позивачем у позовній заяві та представником позивача під час розгляду справи зазначено, що належне позивачу нежитлове приміщення розташоване у чотириповерховій нежитловій будівлі літ. «Б-4» за адресою м. Харків, пр-т 50-річчя СРСР, буд. 181, що не спростовано відповідачем під час судового розгляду справи та було встановлено Харківським окружним адміністративним судом під час розгляду справи №820/4916/17, рішення у якій набрало законної сили.

Отже, позивач є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться в чотириповерховій нежитловій будівлі та, як наслідок, за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

З наявного представником відповідача відзиву на позов вбачається, що відповідачем при здійсненні нарахування позивачу податкового зобов'язання використано формулу Цзд = Б*Кі*Км2*Км3_ср.*Кф*РL, де Км2 - зональний коефіцієнт, КмЗ - коефіцієнт для зон впливу локальних факторівпр-т (1%), Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (для вказаного платника Кф становить 2,5 - землі комерційного використання). Сума земельного податку: (291,18*1,249*1,433*1,06*1)*2,5*3,71*1%*10000* 0,00577 = 2972,13 грн., де 2.5 Кф (землі громадської забудови; 3,71 - Км2 (зональний коефіцієнт; 0,00577 площа земельної ділянки в гектарах (оскільки згідно програмного забезпечення ІС «податковий блок» площа земельної ділянки зазначається в га).

З огляду на вище викладене суд зазначає, що з дослідження наданого відповідачем розрахунку вбачається, що контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення не було враховано обставин того, що належне позивача нежитлове приміщення знаходиться в чотириповерховій нежитловій будівлі, та необхідності розрахування пропорційної частки прибудинкової території, яка припадає на нежитлове приміщення загальною площею 57,7 кв. в літ. «Б-4» чотириповерхової нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_2 Натомість, відповідачем було здійснено нарахування податку з врахуванням фактичної площі нежитлових приміщень 57,7 кв.м., що суперечить положенням Податкового кодексу України.

З огляду на вище викладене суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № 56892-1309-2038 від 14.03.2018 року прийнято Головним управління ДФС Харківській області з порушенням встановленого діючим законодавством порядку, а, відтак, підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 56892-1309-2038 від 14.03.2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (61058, АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текс рішення виготовлено 24 липня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.