Справа № 814/1412/17
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1412/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 31.01.2018

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Лавришині А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз Ритейл Д" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Союз Ритейл Д" (далі ТОВ "Союз Ритейл Д") звернулося до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ГУ ДФС у Миколаївській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 червня 2017 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що висновки податкового органу, стосовно порушення позивачем податкового законодавства, а саме відсутності господарських операцій між ним та його контрагентами, що лягли в основу оскаржених податкових повідомлень-рішень не відповідають дійсності та є припущеннями.

В запереченнях проти позову відповідач зазначив, що реальність придбання і фактичного використання маркетингових, консультаційних та юридичних послуг не доведена та не обґрунтовано необхідність отримання таких послуг для господарської діяльності позивача. По ТОВ "Нокс-2" до перевірки не надано договір; товарно-транспортні накладні (далі - ТТН) складені з порушенням: не зазначено точної адреси пунктів навантаження; у постачальника відсутні основні засоби; у видаткових накладних не зазначено відповідальну особу, реквізити довіреності на отримання товару; не надано сертифікати відповідності, посвідчення якості; ТОВ "Нокс-2" декларувало придбання товарів, відмінних від поставлених позивачу. Викладене стало підставою для висновку про нереальність господарських операцій позивача.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 16.06.2017р. №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині задоволення позовних вимог, ГУ ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині оскарження, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права і не повним з'ясуванням судом обставин справи, та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити у позові в повному обсязі.

Так, в апеляційній скарзі зазначається, що судом першої інстанції не враховано відсутності у контрагента позивача товару зазначеного у первинних документах (попередньо не придбавався); відсутність прав на нерухоме майно; відсутність основних засобів (виробничих, складських приміщень), транспортних засобів, достатньої кількості трудових ресурсів; сертифікатів відповідності, посвідчення якості, або інших документів, які б підтверджували якість та походження товару, зазначеного у первинних документах, а також невідповідність первинних документів вимогам законодавства, що в свою чергу спростовує можливість виконання господарських операцій позивача з TOB "Нокс-2".

У відзиві позивача на апеляційну скаргу вказується, що висновки суду першої інстанції в частині оцінки законності прийняття податкового повідомлення-рішення № від 16 червня 2017 року відповідають матеріалам справи та фактичним обставинам, і є законними.

ТОВ "Союз Ритейл Д" наполягає, що єдиною підставою для визначення грошового зобов'язання платнику податків стали не порушення самого платника, що перевіряється, а певні факти діяльності третьої особи, ніяк не пов'язаної з ТОВ "Союз Ритейл Д". Крім того, не всі обставини діяльності контрагентів є порушеннями законодавства, та не всі обставини господарської діяльності контрагентів вдалось встановити.

У зв'язку з чим позивач вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУ ДФС у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено матеріалами справи, підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 16 червня 2017 року № стали висновки акту перевірки ГУ ДФС у Миколаївській області від 01 червня 2017 року №492/14-29-14-01/39393873 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Союз Ритейл Д" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 16 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року, валютного та іншого законодавства контроль за додержанням якого покладено на контролюючи органи, за період з 16 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 16 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року".

Зазначеним актом серед інших встановлено порушення ТОВ "Союз Ритейл Д" вимог абз."а" п.198.1, п.198.3 ст. 198, п.200.1, п.200.2, ст. 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 58 140 грн., в тому числі по періодах: за травень 2015 року у сумі 10 832 грн.; за червень 2015 року у сумі 12 344 грн.; за липень 2015 року у сумі 10 453 грн.; за серпень 2015 року у сумі 10 072 грн.; за вересень 2015 року у сумі 10 626 грн.; за жовтень 2015 року у сумі 3 813 грн.

Такі висновки перевірки ґрунтуються на неможливості підтвердити реальність здійснення господарських операцій з придбання товару за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року між ТОВ "Нокс-2" та ТОВ "Союз Ритейл Д".

Так, з акту перевірки вбачається, що:

- до перевірки позивачем не надано договір укладений з ТОВ "Нокс-2";

- до перевірки були надані ТТН складені з порушенням вимог Наказу Мінтранса України, Мінстата України від 29 грудня 1995 року № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля", а саме не зазначено чіткої адреси пунктів навантаження (лише зазначено м. Миколаїв). Таким чином неможливо встановити звідки здійснювалось навантаження ТМЦ;

- до перевірки надані видаткові накладні, виписані TOB "Нокс-2", в яких не зазначено відповідальну особу, серію, номер та дату довіреності на отримання товару, тому встановити за якою довіреністю та якою датою отриманий товар, немає можливості;

- до перевірки не надано сертифікати відповідності, посвідчення якості, або інші документи, які б підтверджували якість та походження товару, зазначеного у первинних документах, виписаних TOB "Нокс-2 " на адресу ТОВ "Союз Ритейл Д";

- згідно із інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за TOB "Нокс-2" не зареєстровано прав на нерухоме майно, відсутні основні засоби (виробничі, складські приміщення), транспортні засоби;

- при проведенні аналізу податкової звітності TOB "Нокс-2" за травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2015 року та інформації того ж періоду, що міститься в базі даних ЄРПН встановлено, що TOB "Нокс-2" задекларувало податкові зобов'язання за рахунок реалізації товарів/послуг відмінних від тих, що були придбані у відповідний період.

Під час офіційного з'ясування всіх обставин справи судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Нокс-2" поставляло позивачу овочі, фрукти та ягоди згідно умов договору поставки від 01 травня 2015 р. № 89/15, копія якого додано до справи. Позивач також надав суду видаткові накладні, ТТН.

Судом встановлено, що на час здійснення зобов'язань перед позивачем ТОВ "Нокс-2" було належним чином зареєстроване. Первинні документи, підписані сторонами договірних відносин, оформлені належним чином. Представник позивача пояснив, що ТОВ "Нокс-2" придбало товар на ринках, вирощений фізичними особами, що є причиною відсутності сертифікатів якості. Придбаний у ТОВ "Нокс-2" товар позивач у повному обсязі оприбуткував, на доказ чого надав оборотно-сальдову відомість. Відповідачем не проводилась перевірка ТОВ "Нокс-2", а висновки про неможливість виконання договірних зобов'язань, які ґрунтуються лише на інформації з баз даних.

Вирішуючи справу та скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 16 червня 2017 року №, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав суду докази реальності господарських операцій з ТОВ "Нокс-2". Первинні документи оформлені належним чином та підтверджують фактичних рух товарів та послуг від контрагента-постачальника до позивача. Також суд першої інстанції вважав, що позивач не зобов'язаний та взагалі позбавлений можливості перевіряти своїх контрагентів на предмет дотримання ними вимог податкового законодавства.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, п.п.198.1, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.6 ст.198 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи в цілому відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а виявлення податковим органом окремих незначних недоліків у їх складанні не може тягнути їх невизнання як первинних документів. Слід враховувати, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, на що на обґрунтування своєї позиції посилається відповідач, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте, як у спірному випадку, містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичність здійснення таких операцій.

До того, посилання контролюючого органу на те, що ТТН складені з порушенням вимог Наказу Мінтранса України, Мінстата України від 29.12.1995 № 488/346 "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" є безпідставним, оскільки зазначений Наказ втратив чинність згідно з Наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10 грудня 2013 року № 1005/1454.

Також судова колегія відхиляє доводів податкового органу щодо непідтвердження реальності господарських операцій з тих міркувань, що у контрагента позивача - ТОВ "Нокс-2" відсутні основні засоби, достатня кількість трудових ресурсів та інше, оскільки відповідачем не доведено неможливість залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання послуг і податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється надання послуг виконавцем. До того ж, відповідачем не доведено неможливості надання послуг спірним контрагентом наявними у нього силами та засобами.

Щодо посилання податкового органу на те, що TOB "Нокс-2" задекларувало податкові зобов'язання за рахунок реалізації товарів/послуг відмінних від тих, що були придбані у відповідний період, то судова колегія наголошує на тому, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

При вирішенні спору щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, процесуальне законодавство покладає обов'язок доведення відповідних обставин саме на суб'єкта владних повноважень (ч.2 ст. 77 КАС України).

У спірних правовідносинах відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження допущення позивачем відповідних порушень, що стали передумовою для винесення контролюючим органом податкового повідомлення - рішення від 16 червня 2017 року №.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в частині оскарження з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 липня 2018 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.