Справа № 820/2503/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2503/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі :

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Ральченка І.М. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018, (ухвалене суддею Бадюковим Ю.В., повний текст якого складено 04.05.2018 р.) по справі № 820/2503/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металенерготрейд"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Металенерготрейд (в подальшому - ТОВ «Металенерготрейд») до Головного управління ДФС у Харківській області (в подальшому - ГУ ДФС у Харківській області), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2017 р., яким сума грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням збільшено на 1091221 гривня та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 272805,25 гривень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Металенерготрейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині господарських взаємовідносин з ТОВ «Систем Технолоджи М», ТОВ «Айрес Груп», за період з 01.07.2015 р. по 31.07.2015 р., з ТОВ «Хайт Бізнес Груп» за період з 01.09.2016 р. по 30.09.2016 р., з ТОВ «Лідгер» за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р., з ТОВ «Бест Інтернешенел Компні» та ТОВ «Брудеркомпани» за період з 01.11.2016 р. по 30.11.2016 р., з ТОВ «Остінг», ТОВ «Інтростінг», ТОВ «Лінгел» за період з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р., з ТОВ «Філіпенко Груп» за період з 01.02.2017 р. по 28.02.2017 р., та подальшої реалізації або використання у власній господарський діяльності товарів (робіт, послуг), за результатами якої складений акт № 23255/20-40-14-12-11/32288755 від 04.12.2017 р.

Висновками вищевказаного акту встановлені наступні порушення ТОВ «Металенерготрейд»: завищення податкового кредиту на загальну суму 1091221 гривня у тому числі за липень 2015 р. у сумі 92 074 гривні, за вересень 2016 р. у сумі 190 473 гривні, за жовтень 2016 р. у сумі 59 755 гривень, за листопад 2016 р. у сумі 22 778 гривень, за грудень 2016 р. у сумі 412 885 гривень, за лютий 2017 р. у сумі 313 256 гривень, чим порушено пп. «а» п. 198.1. ст. 198 Податкового Кодексу України; заниження суми податку на додатну вартість до сплати на суму 1 091 221 гривня в тому числі за листопад 2016 р. на суму 195 313 гривень за грудень 2016 р. на суму 18 728 гривень, за лютий 2017 р. на суму 877 180 гривень чим порушено пп. «а» п. 198.1. ст. 198, п. 200.1. ст. 200 Податкового Кодексу України.

На підставі висновків вказаного акту відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2017 р., яким ТОВ «Металенерготрейд» збільшено суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 1364026, 25 гривень (за податковими зобов'язаннями 1091221 гривню, за штрафними (фінансовими) санкціями 272805,25 гривень).

Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, ТОВ «Металенерготрейд» звернулося до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та прийняте з порушенням чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього кодексу.

Згідно з п. 198.1. ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до п. 201.7. ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Аналіз вищезазначених норм свідчить про те, що господарські операції для цілей визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «Металенерготрейд» та TOB «Айрес Груп» укладено договір поставки № 15/07/15-2 від 15.07.2015 р., умовами якого передбачено, що TOB «Айрес Груп» (постачальник) зобов'язується поставити і передати у власність ТОВ «Металенерготрейд» (покупець) металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т. 2 а.с. 70-73).

За наслідками здійснення господарської операції оформлені видаткова накладна № 167 від 15.07.2015 р., податкова накладна № 168 від 15.07.2015 р., рахунок на оплату № 168 від 15.07.2015 р.

На підтвердження проведених розрахунків позивачем надано виписку по рахунку (т. 2 а.с.169-170).

01.07.2015 р. між ТОВ «Металенерготрейд» та ТОВ «Сістемс Технолоджи М» укладено договір поставки №1107615-1, умовами якого передбачено, що TOB «Сістемс Технолоджи М» (постачальник) зобов'язується поставити ТОВ «Металенерготрейд» (покупець) металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т.2 а.с. 78-80).

За наслідками здійснення господарської операції оформлені видаткова накладна № 2087 від 08.07.2015 р. та рахунок на оплату № РФ-080716 від 08.07.2015 р. (т. 2 а.с. 81-82).

Крім того між позивачем та ТОВ «Сістемс Технолоджи М» укладено договір про надання послуг № 1107615-1 від 01.07.2015 р., відповідно до якого TOB «Сістемс Технолоджи М» зобов'язується надати послуги з налаштування, балансування і консервації маховика до робочих параметрів (т. 2 а.с. 83-84).

На підтвердження виконання вказаного договору видано рахунок на оплату, акти надання послуг № 2027 від 02.07.2015 р. та № 4067 від 06.07.2015 р., акти приймання передачі матеріалів від 02.07.2015 р. (т. 2 а.с. 85, 86, 87, 88, 90).

Факт придбання товару підтверджується платіжними дорученнями № 451 від 01.09.2015 р. та № 463 від 07.09.2015 р. (т. 2 а.с. 171, 172).

20.09.2016 р. між ТОВ «Металенерготрейд» та ТОВ «Хайт Бізнес Груп» укладено договір поставки №ХбГ-2009-16/1, умовами якого передбачено, що ТОВ «Хайт Бізнес Груп» (постачальник) зобов'язується поставити ТОВ «Металенерготрейд» (покупець) металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т. 2 а.с. 91-93).

За наслідками здійснення господарської операції оформлені видаткова накладна № 451 від 22.09.2016 р., товарно-транспортну накладну № 96-С від 22.09.2016 р. (т. 2 а.с. 94, 95).

Проведення розрахунків підтверджується платіжним дорученням № 30 від 29.09.2016 р. (т. 2 а.с. 173).

26.09.2016 р. між ТОВ «Металенерготрейд» та ТОВ «Лідгер» укладено договір поставки № 26092016, відповідно до якого TOB «Лідгер» (постачальник) зобов'язується поставити позивачу металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т.2 а.с.97-98).

На підтвердження виконання вказаного договору оформлено товарно-транспортну накладну № 17 від 13.10.2016 р., № 92 від 06.10.2016 р., № 72 від 22.11.2016 р., рахунок на оплату № 525Р від 13.10.2016 р., № 521Р від 12.10.2016 р., видаткові накладні № 124 від 13.10.2016 року, № 121 від 12.10.2016 р. (т. 2 а.с. 99, 100, 101, 103, 104, 105, 108).

Факт придбання товару підтверджується платіжними дорученнями № 347 від 01.11.2016 р., №51 від 07.10.2016 р., № 52 від 07.10.2016 р., № 53 від 07.10.2016 р., № 54 від 07.10.2016 р., № 55 від 07.10.2016 р., № 56 від 07.10.2016 р., № 333 від 21.10.2016 р., № 235 від 25.10.2016 р., № 239 від 01.11.2016 р. (т.2 а.с.174-183).

12.12.2016 р. між позивачем та ТОВ «Лінгел» укладено договір постачання № ДПЛ-01 від 12.12.2016 р., відповідно до якого TOB «Лінгел» (постачальник) зобов'язується поставити позивачу металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т. 2 а.с.110-113).

На підтвердження виконання вказаного договору оформлено видаткові накладні № 400095 від 19.12.2016 р., № 400098 від 20.12.2016 р., № 400101 від 21.12.2016 р., № 400102 від 21.12.2016 р., № 400103 від 22.12.2016 р., № 400104 від 22.12.2016 р., товарну-транспортні накладні № 64 від 19.12.2016 р., № 65 від 20.12.2016 р., № 67 від 22.12.2016 р., № 68 від 22.12.2016 р., № 101-Т від 01.12.2016 р., прибуткову накладну № 516 від 01.12.2016 р. (т.2 а.с. 114, 115, 117, 118, 120, 122 121,124,125, 127, 128, 129).

На підтвердження проведених розрахунків надано платіжні доручені № 50 від 17.02.2017 р., № 55 від 21.02.2017 р., № 57 від 22.02.2017 р. (т.2 а.с.186, 187, 188).

01.12.2016 р. між ТОВ «Металенерготрейд» та ТОВ «Інтростінг» № 506, відповідно до якого TOB «Інтростінг» (постачальник) зобов'язується поставити позивачу металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т.2 а.с.131-132).

За наслідками здійснення господарської операції оформлені товарно-транспортні накладні № 55/1 від 06.12.2016 р., № 57/1 від 07.12.2016 р., № 58/1 від 08.12.2016 р., видаткові накладні № ВЗ-002323 від 06.12.2016 р., № ВЗ-002324 від 07.12.2016 р., № ВЗ-002327 від 08.12.2016 р., № ВЗ-002329 від 08.12.2016 р. (т.2 а.с. 133, 134, 137,138, 140, 141).

Факт придбання товару підтверджується платіжними дорученнями № 148 від 10.01.2017 р., №150 від 13.01.2017 р., № 180 від 08.02.2017 р., № 182 від 09.02.2017 р., № 53 від 21.02.2017 р. (т.2 а.с.191, 192, 193, 194, 195).

14.02.2017 р. між позивачем та ТОВ «Філіпенко Груп» укладено договір постачання №14/02/17-1, умовами якого встановлено, що TOB «Філіпенко Груп» зобов'язується поставити позивачу металопродукцію, комплектуючи, допоміжні матеріали (т.2 а.с.143-145).

За наслідками здійснення господарської операції оформлені товарно-транспортні накладні № 16-С від 20.02.2017 р., № 15-С від 17.02.2017 р., видаткові накладні № 8 від 16.02.2017 р., № 12 від 17.02.2017 р., № 9 від 17.02.2017 р., № 13 від 17.02.2017 р., № 10 від 17.02.2017 р., № 11 від 17.02.2017 р., № 14 від 17.02.2017 р., № 16 від 20.02.2017 р., рахунки на оплату № 11 від 16.02.2017 р., № 16 від 17.02.2017 р., № 13 від 17.02.2017 р., № 17 від 17.02.2017 р., № 14 від 17.02.2017 р., № 15 від 17.02.2017 р., № 18 від 17.02.2017 р, № 20 від 20.02.2017 р. (т. 2 а.с. 146, 147, 148, 149,150, 151, 152, 153, 154, 155, 156, 157, 158, 159, 160, 161, 162, 164).

Факт придбання товару підтверджується платіжними дорученнями № 199 від 01.03.2017 р., № 201 від 02.03.2017 р., № 86 від 13.03.2017 р., № 110 від 22.03.2017 р., № 111 від 22.03.2017 р. (т. 2 а.с. 196, 197, 198, 199, 200).

Крім того, в матеріалах справи знаходяться видаткова накладна № 000000256 від 22.11.2016 р., товарно-транспортна накладна № 72 від 22.11.2016 р., платіжне доручення № 394 від 21.12.2016 р.. якими підтверджено здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Брудеркомпані» (а.с. 107, 108, 109, 184).

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Бест Інтернешенел Компні» позивачем до перевірки надано видаткову накладну № 332 від 09.11.2016 р., товарно-транспортну накладну № 34 від 09.11.2016 р. Крім того, на адресу ТОВ «Металенерготрейд» контрагентом було зареєстровано податкові накладні та оформлено видаткові накладні (наведено у додатку № 5 до акту перевірки) (а.с.133 т. 1). На підтвердження проведених розрахунків надано платіжне доручення № 127 від 29.11.2016 р. (т.2 а.с.185).

Згідно оборотно-сальдової відомості по субрахунку 631 за листопад 2016 року дебіторська/кредиторська заборгованість станом на 30.11.2016 р. відсутня. В бухгалтерському обліку взаємовідносини із вказаним контрагентом відображено наступним чином: Дт 281 Кт 631 -56471, 40 грн. Дт 64 Кт 631 11294, 280 грн.

На підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Остінг» до матеріалів справи надано видаткову накладну №516 від 01.12.2016 р., товарно-транспортну накладну №101-Т від 01.12.2016 р., платіжне доручення № 170 від 30.01.2017 р. (т.2 а.с. 128, 129-130, 189).

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено реальність укладених між позивачем та його контрагентами договорів, доказів того, що первинні документи складені необґрунтовано чи з порушенням чинного законодавства контролюючим органом не надано.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми; дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарськоїоперації. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючий орган не подав до суду доказів на підтвердження висновків того, що первинна документація не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», не довів того, що вказані товари позивач використав в іншій діяльність підприємства ніж у господарській.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання контролюючого органу на недоліки заповнення товарно-транспортних накладних щодо транспортування товару безпідставні, оскільки, певні недоліки в заповненні документів носять оціночний характер, а також наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами поставки чи купівлі - продажу, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, тобто наявність у Товариства товарно-транспортних накладних складених з певними недоліками не може бути доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, оскільки передача товару позивачу підтверджується видатковими накладними.

Доводи апелянта, що у контрагентів позивача наявні порушення податкового законодавства зі сторони контрагентів по ланцюгу господарських відносин (несплата податків, притягнення до відповідальності), суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки чинним законодавством не передбачено, що суб'єкту господарювання необхідно контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку.

Щодо інших доводів апелянта, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та підлягає скасуванню, оскільки позивачем були фактично здійснені господарські операції та належним чином складенні первинні документи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 243, 271, 283, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 820/2503/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді І.М. Ральченко В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 19.07.2018.