Справа № 821/917/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/917/18
16 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - Федотова А.В.,

представника відповідача - Незгоди Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

встановив:

15 травня 2018 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (далі-позивач, Херсонський ЗВ ВСП) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-6555-17 від 14 березня 2018 року на суму 5603,85 грн.

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу час для усунення недоліків позовної заяви. Позивач, викладені в ухвалі недоліки, усунув.

04 червня 2018 року ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 15 червня 2018 року на 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року розгляд справи відкладено на 17 липня 2018 року на 16 год. 00 хв.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 26 березня 2018 року на адресу Херсонського ЗВ ВСП надійшла вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14 березня 2018 року № Ю-6555-17, якою податковий орган вимагає сплатити борг з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 5603,85 грн. Позивач стверджує, що вимога є неправомірною та необгрунтованою оскільки позивач перерахував в травні 2017 року єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 8337,13 грн, в тому числі й 6601,43 грн на допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами жінці-військовослужбовцю. З наведеного позивач робить висновок, про відсутність у нього боргу з єдиного внеску. Все це, на думку позивача, є підставами для задоволення позовних про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач 14 червня 2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає з таких підстав. Згідно поданого позивачем звіту від 20 червня 2017 року № «Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за травень 2017 року, самостійно було визначено суму зобов'язання з єдиного соціального внеску у розмірі 6601,43 грн. Відповідно до зворотного боку облікової картки позивача з єдиного соціального внеску, станом на 01 червня 2017 року рахувалась переплата в розмірі 1227,06 грн, у зв'язку з чим сума несплаченого зобов'язання в розмірі 6601,43 грн була частково погашена наявною переплатою. Станом на 14 березня 2018 року у позивача обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску в розмірі 5603,85 грн оскільки позивач постійно несвоєчасно сплачує єдиний соціальний внесок. На підставі викладеного податковий орган виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14 березня 2018 року №Ю-6555-17. На думку відповідача, дії податкового органу є правомірними, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши надані документи, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20 червня 2017 року позивачем подано до відповідача звіт «Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за травень 2017 року», в якому відображено нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 6601,43 грн.

Відповідно до витягу з облікової картки позивача з платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) 20 червня 2017 року відбулось нарахування зобов'язань з єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) в розмірі 6601,43 грн, яке не було сплачено в повному обсязі та станом на 31 грудня 2017 року у позивача обліковувалась заборгованість в сумі 5088,13 грн. Ситуація не змінилась і в 2018 році, оскільки станом на 31 травня 2018 року у позивача обліковується заборгованість в розмірі 5551,14 грн. На момент винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) - 14 березня 2018 року, позивач мав заборгованість в розмірі 5603,85 грн.

У вимозі про сплату боргу зазначено рахунок на який слід сплатити борг - 2103.

Натомість в наданому позивачем платіжному дорученні №294 від 25 травня 2017 року зазначено про сплату ЄСВ в розмірі 8337,13 грн на рахунок 2103.

В адміністративному позові позивач стверджує, що в цій сумі є також зобов'язання в розмірі 6601,43 грн, яке відображене в звіті від 20 червня 2017 року.

Представником відповідача надано до суду витяг з картки особового рахунку позивача за платежем 71020000 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців), відповідно до якого 26 травня 2017 року сплачено суму 8337,13 грн на цей рахунок та на цей код платежу.

Тобто, фактично позивач помилково сплатив суму 6601,43 грн. (код платежу 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності)) на рахунок платежу 71020000 (єдиний внесок, нарахований на суми грошового забезпечення військовослужбовців).

Доказів переведення, помилково сплаченого на інший рахунок, зобов'язання в розмірі 6601,43 грн на належний рахунок сторони суду не надали.

Позивач вважає вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14 березня 2018 року №Ю-6555-17 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Стаття 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» регламентує заходи впливу та стягнення, і частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 2 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Абзацами першим, другим та третім частини 4 цієї статті визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абзац дев'ятий частини 4 цієї статті).

Наведені норми дають підстави для висновку, що обов'язковою умовою, яка передує формуванню вимоги про сплату недоїмки (боргу) є наявність такої недоїмки у платника єдиного внеску.

В даному випадку заборгованість позивача з єдиного внеску за платежем 71010000 (єдиний внесок, нарахований роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами цивільно-правового характеру, допомоги по тимчасовій непрацездатності) є безспірною, а позиція позивача зводиться до того, що Херсонським ЗВ ВСП вже сплачено суму ЄСВ в розмірі 8337,13 грн, а тому заборгованість у нього відсутня.

Таку позицію позивача суд вважає помилковою, оскільки помилково сплачена на інший рахунок ЄСВ сума ЄСВ за платежем 71010000 не відобразилась в особовому рахунку та не зменшила суми нарахувань, а тому вона відображається в особовому рахунку як недоїмка.

На запитання суду чи вчинялись позивачем дії по переведенню помилково сплаченої суми ЄСВ з одного коду класифікації доходів бюджету (71020000) на інший (71010000), представник позивача повідомив, що таких дій ним не вчинялось.

Тобто, зобов'язання з ЄСВ в розмірі 6601,43 грн на момент розгляду справи в суді так і не надійшло на відповідний бюджетний рахунок з належним кодом платежу, натомість вони обліковуються як ЄСВ на суми грошового забезпечення військовослужбовців.

Фактична вимога про сплату недоїмки (боргу) Ю№6555-17 від 14 березня 2018 року відображає стан особового рахунку позивача по ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету 71010000 станом на момент її прийняття.

З огляду на вищевикладене, суд не може погодитись з позицією позивача про протиправність вимоги про сплату недоїмки (боргу), як наслідок позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Твердження позивача про те, що ним у повному обсязі сплачені кошти ЄСВ, а зарахування їх на інший рахунок не спричиняє шкоди бюджету і не може бути підставою для винесення вимоги, суд вважає помилковим.

Така позиція позивача є передчасною, оскільки стосується його відповідальності, тобто нарахування штрафних санкцій податковим органом за результатами перенаправлення помилково сплачених коштів із одного рахунку на інший. Суд погоджується із позивачем, що він не має нести відповідальність за помилку у номеру рахунку, оскільки бюджету не завдана шкода.

Проте, у даній справі спір стосується самої вимоги, тобто підтвердження наявності заборгованості, а не застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасно сплачений ЄСВ.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 липня 2018 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 8.3.2