Справа № 127/8240/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/8240/18

Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

18 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: Гарбуз Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2018 року (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до заступника начальника митниці - начальник управління протидіїї митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці Державної фіскальної служби Криворучка Миколи Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в справі про порушення митних правил № 0163/40100/18 від 20 березня 2018 року.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодилась позивач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що вона як декларант, подавши до Вінницької митниці ДФС електронну митну декларацію № 401090001/2015/900002 від 12.01.2015 року щодо митного оформлення вантажного автомобіля Renult, модель Kangoo, кузов № НОМЕР_1, а також пакет всіх необхідних документів, засвідчених електронним підписом, з датою першої реєстрації автомобіля 20.01.2007 року, в тому числі копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № BF874467 не мала на меті зменшити розмір митних платежів за оформлення товару в режимі «імпорт». Не усвідомлювала, що подає невірні відомості в митній декларації та не передбачала і не бажала настання шкідливих наслідків, оскільки не мала жодних сумнівів у достовірності відомостей, які містилися в документах, отриманих від контрагента «Scanner Gmbh» (D-04356, Messe-Alle, Leipzig, Germani).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з митної декларації форми МД-2 № 401090001/2015/900002 від 12.01.2015 року встановлено, що уповноваженою на роботу з митницею (декларантом) ТОВ «Авторитм плюс» ОСОБА_3 декларантом до митного контролю та оформлення заявлено товар автомобіль вантажний, такий, що був у використанні, марка Renault, модель Kangoo, календарний рік виготовлення 20007 рік, модельний рік виготовлення 2007 рік, VIN-НОМЕР_3, двигун бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1598 см.3, потужність 70 kw, маса в разі максимального навантаження 1,860 т., номер двигуна не встановлено, колісна формула 4х4.

Відповідно до звіту ОТ-170/12 про визначення вартості транспортного засобу, що ввозиться на митну територію України, вартість автомобіля Renault Kangoo, рік випуску 2007, ідентифікаційний номер № НОМЕР_3, об`єм двигуна 1598 см.куб., станом на 30.12.2014 року, складає: 1560,00 євро.

Згідно графи 33 митної декларації, код товару згідно УКТЗЕД декларантом визначено за № НОМЕР_2.

Частиною 5 статті 334 МК України передбачено, що з метою здійснення митного контролю після випуску товарів органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Однією з форм здійснення митного контролю є направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів (п. 8 ч. 1ст. 336 МК України).

У відповідності до ст.ст. 563-567 МК України та на підставі Угоди про партнерство та співробітництво між Європейськими співтовариствами і Україною та Протоколу про надання адміністративними органами взаємної допомоги у вирішенні митних питань від 14.06.1994 року, органом доходів і зборів було скеровано запит на адресу митних органів Чеської Республіки з приводу перевірки дати реєстрації у відповідних правоохоронних органах ряду транспортних засобів, в тому числі автомобіля марки Renault Kangoo, рік випуску 2007, ідентифікаційний номер № НОМЕР_3 та встановлення документів. Підставою для скерування такого запиту слугувала перевірка митних оформлень транспортних засобів, з метою підтвердження дати першої реєстрації транспортного засобу.

23.01.2018 року до Вінницької митниці ДФС листом ДФС № 1455/7/99-9-20-02-1-17 від 18.01.2018 року надійшла відповідь від митних органів Республіки Чехія щодо надання адміністративної допомоги стосовно законності ввезення на митну територію України та митного оформлення товару: «Автомобіль вантажний, що був у використанні, марка Renault, модель Kangoo, кузов № НОМЕР_3».

Згідно отриманої відповіді встановлено, що датою першої реєстрації транспортного засобу марки Renault, модель Kangoo, кузов № НОМЕР_3 є 20.01.2005 року.

Відповідно пп. 215.3.5 п. 215 ст. 215 ПК України та з урахуванням отриманої відповіді митних органів Чеської Республіки, що датою першої реєстрації транспортного засобу марки Renault, модель Kangoo, кузов № НОМЕР_3 є 20.01.2005 року (станом на 12.01.2015 року автомобіль використовувався більше ніж 8 років згідно УКТ ЗЕД), застосовуються для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом 50, отже мала застосуватися ставка акцизного податку в розмірі 1 EUR за см.куб. об'єму циліндру двигуна.

Під час надання органу доходів і зборів з метою митного оформлення товару «Автомобіль вантажний, такий, що був у використанні, марка Renault, модель Kangoo, VIN-НОМЕР_3» копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу BF874467 зі зміненою датою першої реєстрації з 20.01.2005 року на 20.01.2007 року, а також заявлення у графі 31 вказаної ЕМД календарного року виготовлення та модельного року автомобіля 2007, мало на меті зменшення розміру митних платежів при здійсненні митного оформлення вказаного товару у Вінницькій митниці ДФС.

Відповідно до службової записки відділу контролю митної вартості УАМП Вінницької митниці ДФС від 13.02.2018 року № 90/02-80-19-01 з урахуванням отриманої відповіді від митних органів Чеської Республіки щодо дати першої реєстрації вданого вантажного автомобіля, різниця у сумі митних платежів, станом на дату виникнення податкового зобов'язання, складає 9256,43 грн.

По вказаному факту 20.02.2018 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Новицьким О.В. складено протокол про порушення митних правил № 0163/40100/18 відносно позивача за ознаками ст. 485 МК України.

20.03.2018 року заступник начальника митниці начальник управління протидії митним правопорушеннями та міжнародної взаємодії Вінницької митниці ДФС Криворучко М.В. розглянув справу про порушення митних правил за вказаним протоколом та виніс постанову № 0163/40100/18 про визнання позивача винною у вчиненні правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 27769,29 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно ст. 485 МК України, відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, поміж іншого, має право: проводити в порядку, визначеному ст.ст. 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Статтею 352 МК України, визначено перелік матеріалів, які можуть бути використані посадовими особами органів доходів і зборів для підготовки висновків за результатами перевірок, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

У відповідності до ч.1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

В силу ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

За змістом ч. 1 ст. 266 МК України, декларант зобов'язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Разом з тим, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, відповідачем надано інформацію, отриману у встановленому порядку від митних органів Республіки Чехія, згідно якої дата першої реєстрації транспортного засобу марки Renault, модель Kangoo, кузов № VIN-НОМЕР_3 є 20.01.2005 року, а не 20.01.2007 року, як це зазначено у поданих позивачем до митного контролю товаросупровідних документах.

Така інформація митним органом України здобута на підставі Протоколу ІІ до Угоди про асоціацію між ЄС та його країнами членами, з одного боку і Україною, з другого боку.

Також згідно тверджень позивача з приводу неофіційного перекладу такої відповіді суд зазначає.

Частиною 8 ст. 94 КАС України передбачено, що іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 351 МК України визначено, що однією з підстав для проведення документальної невиїзної перевірки є надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Вимогами п. 5 ч. 1 ст. 352 МК України встановлено право органів доходів і зборів використовувати під час проведення перевірок отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Пунктом 54.4 ст. 54 ПК України визначено, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, орган доходів і зборів має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов'язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Зідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Отримана від митних органів Республіки Чехія запитувана інформація надана з дотриманням наведених вимог, є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 495 МК України, а доводи позивача з приводу неофіційного перекладу такої відповіді судом до уваги не приймаються, оскільки такий переклад не спростовує достовірності інформації, яка міститься у додатках до цієї відповіді, а саме: копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та експортній декларації MRN 15DK0047002B0FDB20 від 10.06.2015 року.

Статтею 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Абзацом 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаними нормами законодавства, регулюється порядок притягнення до адміністративної відповідальності осіб особливого порядку легалізації доказів (письмових документів) виданих органами іноземних держав.

В силу ч. 2 ст. 3 Гаагзької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05.10.1961 року, дотримання процедури проставлення апостиля не може вимагатися державами-учасницями Конвенції, якщо існують угоди між двома або декількома державами, які відміняють або спрощують дану процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Отже, завірені копії документів по справі складені на іноземній мові, відповідають вимогам ч. 8 ст. 94 КАС України та визнаються письмовими доказами без їх легалізації та їх використання не заборонено іншими нормативно-правовими актами, в тому числі для органу, який притягає особу до адміністративної відповідальності.

Що стосується твердження позивача про сплив строків накладення на неї адміністративного стягнення та винесення оскарженої постанови через більше трьох років, то така позиція позивача є помилковою.

Строки накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил визначено ст. 467 МК України, ч. 1 якої передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469,477-481,485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи викладене, в силу ст.ст. 491,492 МК України, відлік строку, передбаченого ст. 467 МК України, в даному випадку слід обраховувати саме від дати отримання запитуваної інформації Вінницькою митницею ДФС - 23.01.2018 року.

Відтак, виходячи з триваючого характеру правопорушення та дати його виявлення, слід дійти висновку, що оскаржена постанова від 20.03.2018 року винесена Вінницькою митницею ДФС з дотриманням строку накладення адміністративного стягнення.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржена постанова за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного митного законодавства України, складена повноважною особою, вина позивача у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, доведена належними та допустимими доказами, стягнення накладено в межах передбаченого ст. 467 МК України строку, а тому підстав для її скасування не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.