Справа № 826/3476/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 липня 2018 року № 826/3476/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Патратій О.В., за участі секретаря судового засідання Князєвої А.С., розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів № 144 від 26.01.2018р, № 63 о/с від 02.02.2018р., поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн та середнього заробітку у сумі 9 964,00 грн.,

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача: Кшемінська Ю.І.

свідок-1: ОСОБА_4

свідок-2: ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 144 від 26 січня 2018 року про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №63 о/с від 02 лютого 2018 року про звільнення старшого лейтенанта поліції слідчого відділення Обухівського відділу поліції ОСОБА_1 відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту);

- поновити позивача на посаді слідчого відділу Обухівського ВП ГУНП в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Київській області на користь позивача 5 000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції України в Київській області виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9 964,00 грн.;

- постанову в частині поновлення на посаді слідчого відділу Обухівського ВП ГУНП в Київській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що зазначене в оскаржуваних наказах обґрунтування щодо звільнення є недостатніми, не відповідають обставинам та суперечать законодавству України, яке регулює проходження служби поліцейськими. В наказах про звільнення не вказано, які саме норми Закону України «Про Національну поліцію» позивач порушив, що вказує на незаконність даних наказів.

Як зазначає позивач, застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах Національної поліції, що не відповідає моєму звільненню. Водночас, при службовому розслідуванні було встановлено, що факти вказані в рапортах знайшли часткове підтвердження, тим самим позивачем не було скоєно дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням служби в органах Національної поліції, а тому наказ про звільнення позивача №144 від 26 січня 2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Так, за посиланням позивача, в наказі про звільнення вказано, що до Головного управління 04 грудня 2017 та 11 грудня 2017 року надійшли рапорти про порушення ним дисципліни. В рапорті від 04 грудня 2017 року зазначено, що позивач у цей день не здав табельну зброю після несення служби в добовому наряді до кімнати зберігання зброї відділу поліції, а в наказі про звільнення від 26 січня 2018 року №144 вказано, що позивач не здав вогнепальну зброю і боєприпаси до чергової частини підрозділу поліції після виконання службових обов'язків, чим порушив підпункт 5 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України №70 від 01 лютого 2016 доку. Проте, службові обов'язки позивача, як слідчого відділу не закінчились тільки добовим чергуванням, а тому підстави для негайної здачі зброї, як вказано в рапорті були відсутні, що вказує на невідповідність рапорту вищевказаній інструкції. При цьому в рапорті не вказано, а при винесенні наказу не було перевірено, яка така негайність, або як вказано в рапорті «терміновість» в здачі зброї, що також вказує на незаконність наказу про звільнення. Ні даною інструкцією, ні будь-яким нормативним актом не встановлено визначення «терміновість здачі зброї».

Також, як зазначає позивач, в рапорті від 04 грудня 2017 року, який зареєстрованій у відповідача 06 грудня 2017 року за №8713 зазначено, що позивач 28 листопада 2017 року не з'явився на роботу о 09 год. 00 хвилин, а в наказі про звільнення від 26 січня 2018 року №144 вказано, що позивач безпідставно був відсутній на службі 28 листопада 2017 року з 09 год. 00 хв. до 11 год. 48 хв., тим самим наказ суперечить рапорту поданому відносно нього. При цьому до рапорту був доданий акт про відсутність позивача на роботі взагалі з 09 год. 00 хв. до 11 год. 48 хв, але це суперечить його функціональним обов'язкам, як слідчого відділу, який повинен проводити слідчі дії по району, а не знаходиться в приміщенні поліції, що також вказує на безпідставність рапорту та наказу про звільнення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що при виданні оскаржуваного наказу по особовому складу та дисциплінарного наказу Головне управління діяло в межах та у спосіб, що передбачені діючим законодавством. Так, за посиланням відповідача, у діях слідчого ОСОБА_1. вбачалися порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України , п.п. 5 п.6 розділу 1 Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016р. № 70, які виразились у не здачі вогнепальної зброї і боєприпасів до чергової частини підрозділу поліції після виконання службових обов'язків, систематичному запізненні на службу, безпідставній відсутності на службі 28.11.2017р. з 09:00 до 11:48.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

З копію трудової книжки АА № 831051 вбачається, що ОСОБА_1, перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 13 серпня 2012 року по 06 листопада 2015 року, а з 07 листопада 2015 року по 07 лютого 2018 року проходив службу в поліції.

Наказом ГУНП в Київській області №144 від 26 січня 2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення з служби в поліції за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України , п.п 5 п.6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016р. № 70, які виразились у не здачі вогнепальної зброї і боєприпасів до чергової частини підрозділу поліції після виконання службових обов'язків, систематичному запізненні на службу, безпідставній відсутності на службі 28.11.2017р. з 09:00 до 11:48 ( том І, а.с. 105).

Як вбачається з наказу №144 від 26 січня 2018 року, підставою його прийняття стало те, що до Головного управління 04.12.2017р. та 11.12.2017р. надійшли рапорти начальника Обухівського ВП Головного управління полковника поліції ОСОБА_6 щодо порушення службової дисципліни слідчим відділення Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 У ході проведення службового розслідування вказана інформація знайшла своє підтвердження.

02 лютого 2018 року наказом ГУНП в Київській області № 63 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби з 07 лютого 2018 року за пунктом 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Підставою звільнення зазначено наказ ГУНП від 26 січня 2018 року №144 (том І, а.с. 138).

Згідно матеріалів справи, 04.12.2017р. начальником Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 було складено рапорт про те, що до нього надійшов рапорт начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 та рапорт старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Обухівського відділу поліції ГУНП в Київської області майора поліції ОСОБА_8, в яких доповідалось, що після закінчення добового чергування в складі слідчо-оперативної групи слідчого ОСОБА_1. о 08:36 год. 04.12.2017р. в телефонному режимі було повідомлено про необхідність термінової здачі табельної вогнепальної зброї до кімнати зберігання зброї. Проте, станом на 09:06 год. 04.12.2017р. табельна вогнепальна зброя отримана ОСОБА_9 для несення служби в добовому наряді до кімнати зберігання зброї відділу поліції здана не була. Під час повторного дзвінка на телефон ОСОБА_1 номер був поза зоною досяжності та в службовому кабінеті його не було. В додатках зазначено рапорти ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (том І, а.с. 167).

Вказане підтверджується також рапортами начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 та старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Обухівського відділу поліції ГУНП в Київської області майора поліції ОСОБА_8 (том І, а.с. 71, 72).

Позивач не заперечував факту нездачі ним зброї о 09:06 годині 4 грудня 2017 року, однак зазначав, що фактично чергування ним не було завершено, оскільки він вносив відомості у своєму службовому кабінеті до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також в матеріалах справи міститься рапорт від 04.12.2017р. начальника Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6, з якого вбачається, що 28.11.2017р. до нього надійшов рапорт т.в.о. заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділення Обухівського відділу поліції капітана поліції ОСОБА_4, в якому зазначалося, що слідчий ОСОБА_1. на роботу о 09:00 год. 28.11.2017р. не з'явився та про причини відсутності на робочому місці не повідомив. В додатках зазначено рапорт ОСОБА_4 від 28.11.2017р. та акт про відсутність на робочому місці від 28.11.2017р. № 8601 (том І, а.с. 73).

Факт відсутності позивача на роботі 28 листопада 2017 року у період з 09:00 до 11:48 підтверджується також актом про відсутність на робочому місці від 28.11.2017 року (том І, а.с. 75).

У зв'язку з наведеним, наказом Головного управління Національної поліції у Київській області №63 о/с від 02.02.2018 року старшого лейтенанта поліції слідчого відділення Обухівського відділу поліції ОСОБА_1, слідчого слідчого відділення Обухівського відділу поліції звільнено зі служби на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Не погоджуючись з зазначеними вище наказами позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Спеціальним Законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України «Про Національну поліцію».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, служба, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Згідно з п. 9 Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.04.2006 № 3460-ІУ (із наступними змінами).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейськими Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника поліції.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України вказує, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно ст. 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов'язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов'язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу. Особливу увагу начальник повинен приділяти вивченню індивідуальних якостей підлеглих, дотриманню статутних відносин між ними, створенню здорового морально-психологічного клімату в колективі, його згуртуванню, своєчасному запобіганню порушенням службової дисципліни та виявленню причин їх учинення, формуванню нетерпимого ставлення до порушників, враховуючи при цьому думку колективу та громадськості.

Так, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 25 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (далі- Інструкція № 230).

Під час розгляду судом було витребувано від відповідача матеріали № 951 по факту порушення службової дисципліни слідчим СВ Обухівського ВП ОСОБА_1

Як вбачається з наданих матеріалів порушення службової дисципліни та матеріалів справи, на виконання вищезазначених нормативно-правових актів, наказом Головного управління національної поліції в Київській області № 2303 від 21.12.2017р. було призначено проведення службового розслідування, яке не оскаржувалось позивачем та проведене з належним дослідженням всіх доказів (том І, а.с. 76) .

За наслідками проведення службового розслідування інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області, капітаном поліції ОСОБА_10, було прийнято висновок від 22.01.2018р.

В зазначеному висновку службового розслідування зазначено, що інформація стосовно ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження, та за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, у частині дотримання законодавства та правил внутрішнього розпорядку, а саме: п.п 5 п.6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016р. № 70, які виразились у не здачі вогнепальної зброї і боєприпасів до чергової частини підрозділу поліції після виконання службових обов'язків, систематичному запізненні на службу, безпідставній відсутності на службі 28.11.2017р. з 09:00 до 11:48 - слідчого СВ Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" та з метою забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, пораненням і травмуванням їх та інших осіб під час поводження зі зброєю, Наказом Міністерства внутрішніх справ № 70 від 01.02.2016р. було затверджено Інструкцію із заходів безпеки при поводженні зі зброєю (далі - Інструкція).

Підпунктом п'ятим пункту 6 розділу 6 зазначеної Інструкції передбачено, що поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов'язаний здати зброю і боєприпаси до чергової частини органу (закладу, установи) поліції негайно після виконання службових обов'язків. У разі неможливості своєчасного прибуття до органу (закладу, установи) поліції повідомити про це безпосереднього керівника і далі діяти за його наказом.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи рапорту від 04.12.2017р. начальника Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6, рапорту начальника сектору реагування патрульної поліції № 4 Обухівського відділу поліції ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 та рапорту старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Обухівського відділу поліції ГУНП в Київської області майора поліції ОСОБА_8, слідчим ОСОБА_1. після закінчення добового чергування в складі слідчо-оперативної групи 04.12.2017р. о 09-00 год не було здано табельну вогнепальну зброю до кімнати зберігання зброї.

Факт не здачі 04.12.2017р. о 08-00 год зброї визнав та підтвердив в судовому засіданні і сам ОСОБА_1, пояснивши при цьому, що після 08-00 год 04.12.2017р. він знаходився на робочому місці в службовому кабінеті.

В судовому засіданні 10.07.2018р. був допитаний свідок ОСОБА_4, який пояснив суду, що ОСОБА_1 за час роботи характеризується посередньо, надходило багато скарг на його дії, не завжди сумлінно ставився до своїх обов'язків. Також ОСОБА_4 підтвердив факт невчасної здачі позивачем 04.12.2017р. табельної вогнепальної зброї до кімнати зберігання зброї, а також підтвердив факт відсутності позивача 28.11.2017р. на робочому місці до обіду.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні 10.07.2018р. зазначив, що стосовно роботи ОСОБА_1 були постійні нарікання щодо виконання службових обов'язків. Також ОСОБА_5 підтвердив ту обставину, що ОСОБА_1 з'явився 28.11.2017р. на робочому лише після обіду. Щодо випадку з невчасною здачею зброї ОСОБА_5 зазначив, що не пам'ятає обставин даного порушення.

Факт відсутності позивача 28.11.2017р. на робочому місці підтверджується також відповідним Актом відсутності на робочому місці від 28.11.2017р. № 860, підписаним ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (том І, а.с. 75).

Права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування передбачені п. 6.3 Інструкції № 230, відповідно до якої дана особа має право: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування (п. 6.3.1), брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування (6.3.2), висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять) (6.3.3) відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України (6.3.4.), за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (6.3.5), оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України (6.3.6.).

Так, зокрема в матеріалах справи наявна копія пояснень ОСОБА_1, відібраних інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Київській області Бойко С.М. від 26.12.2017р. за підписом позивача та (т. І а. с. 217-218), в яких останній пояснив, що не може пояснити причини відсутності на робочому місці 28.11.2017 року з 9:00 до 12:00. По факту нездачі вогнепальної зброї 04.12.2017 року ОСОБА_1 пояснив, що перебував в себе в робочому кабінеті та вносив відомості до ЄРДР, внутрішнім розпорядком не визначено час здачі зброї, тому він її здав після внесення відомостей.

В той же час, про необхідність дотримання вимог Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, зокрема, в частині негайної здачі зброї після закінчення чергування позивач був повідомлений на початку чергування 03 грудня 2017 року, про що свідчить його підпис в Журналі цільових інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною вогнепальною зброєю та спеціальними засобами (том І, а.с. 214-215).

Таким чином, суд вважає встановленим факт невиконання позивачем вимог службової дисципліни.

Як встановлено судом, відповідно до послужного списку, за час проходження служби ОСОБА_1 дев'ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани, зауваження, попередження про неповну посадову відповідність, усного зауваження (том І, а.с.122-123). На час накладення оскаржуваного дисциплінарного стягнення мав незняте дисциплінарне стягнення у вигляді догани, накладене наказом ГУ національної поліції в Київській області № 2333 від 26.12.2017р.

Підсумовуючи вищенаведене суд вважає, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах наданих повноважень.

Суд також дійшов висновку, що відповідачем згідно з вимогами чинного законодавства проведено службове розслідування, за наслідками проведення якого встановлено факт грубого порушення позивачем дисципліни, та на ОСОБА_1 було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з поліції, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає, що ці позовні вимоги є похідними від основних та також задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій

Дата складання повного тексту рішення - 18 липня 2018 року