Справа № 214/2513/18 (2-а/214/150/18)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2018 року справа № 214/2513/18 (2-а/214/150/18)
головуючий суддя І інстанції - Гриня Н.Г.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача): Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Мошоровського Максима Юрійовича на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2018 року в адміністративній справі № 214/2513/18 (2-а/214/150/18) за позовом ОСОБА_2 до поліцейського 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Мошоровського Максима Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Мошоровського Максима Юрійовича (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 11.04.2018 року; скасувати постанову ВР № 030523 від 11.04.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції Мошоровського Максима Юрійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови - задоволено частково.

Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР № 030523 від 11.04.2018 року винесену інспектором роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції МошоровськогоМаксима Юрійовича, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, інспектор роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції Мошоровський Максим Юрійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач здійснив поворот ліворуч не з крайньої лівої полоси, а також проїхав регульоване перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (е) та п. 10.4 ПДР України. З відеозапису «Факт правопорушення» та з «Стоп кадрів», які додавалися до матеріалів справи, вбачається, що позивач при ввімкненні жовтого забороняючого сигналу світлофора перебуває перед регульованим пішохідним переходом, після чого в момент ввімкнення червоного сигналу світлофора здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване. Зауважено, що оскільки відеозйомка відповідачем здійснювалась із значної відстані, відсутні підстави стверджувати, що позивачем в порушення ПДР України було здійснено рух на перехресті на червоний сигнал світлофора. Також вказаним відеозаписом не спростовано доводів позивача щодо виїзду належного йому автомобіля за стоп-лінію перехрестя вулиць на зелений сигнал світлофору та необхідність завершення маневру вже на його забороняючий сигнал. Зауважено, що порушення п. 10.4 та 16.4 ПДР України, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі, взагалі не були предметом дослідження ні відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ні у суді першої інстанції. Доводи апелянта щодо того, що ОСОБА_2 перетнув стоп-лінію на забороняючий сигнал світлофору, не відповідають дійсності та спростовується у разі покадрового перегляду долученого до матеріалів справи відеозапису.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, інспектором роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Кривий Ріг ДПП Мошоровським М.Ю. винесена постанова серії ВР № 030523 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Вказана постанова була винесена на підставі того, що 11.04.2018 року в м. Кривому Розі водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Тойота, д.н.з. НОМЕР_1, проїхав перехрестя пр-т Гагаріна - вул. Будьоного на заборонений сигнал світлофора - «червоний», чим порушив п.8.7.3 е ПДР України (а.с.9).

Визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду даної справи за місцем вчинення правопорушення, а також визнання протиправною та скасування вказаної постанови і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно розглянув дану справу на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Разом з тим, відео зйомка була здійснена відповідачем із значної відстані, через що не можна однозначно стверджувати, що позивачем в порушення правил ПДР здійснювався рух на перехресті на червоний сигнал світлофору. Також вказаним відеозаписом не спростовано доводів позивача про виїзд автомобіля за стоп-лінію перехрестя вулиць на зелений сигнал світлофору та необхідність завершення маневру вже на його забороняючий сигнал.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2018 року в адміністративній справі № 214/2513/18 (2-а/214/150/18) в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалось, а тому колегією суддів апеляційного суду у відповідності до приписів ст. 308 КАС України не переглядається.

Колегія суддів апеляційного суду в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції відносно задоволених позовних вимог та зазначає наступне.

Виходячи зі змісту п. 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно із п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення, зокрема червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Також, ч. 2 ст. 122 КУпАП України визначено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною другою цієї статті, зокрема повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як стверджує позивач, він жодних правил дорожнього руху не порушував. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем до суду першої інстанції надано відеозапис, який, на думку суб'єкта владних повноважень, підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Разом з тим, із наданого відеозапису не видається за можливе встановити, що рух транспортного засобу позивача здійснювався саме на червоний сигнал світлофору, як і не видається за можливе встановити, чи перетнув останній стоп-лінію, з огляду на значну віддаленість відповідача під час здійснення відеофіксації від автомобіля позивача, а відповідно останній не може бути визнано належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 73-76 КАС України.

При цьому фактично в даному випадку позивач діяв у відповідності до приписів п. 16.8 ПДР України, відповідно до якого водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України правопорушник не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Посилання заявника апеляційної скарги на порушення позивачем приписів п. 10.4 ПДР України, а саме в частині здійснення повороту не з крайнього лівого положення, колегією суддів апеляційного суду не приймаються до уваги, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей щодо розгляду відповідачем питання щодо притягнення позивача до відповідальності за вказане правопорушення. Разом з тим, органи Національної поліції України наділені дискреційними повноваженнями щодо притягнення осіб до відповідальності за приписами ст. 122 КУпАП, натомість, суди в даному випадку наділені повноваженнями лише щодо перегляду правомірності прийнятих суб'єктами владних повноважень рішень.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Мошоровського Максима Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2018 року в адміністративній справі № 214/2513/18 (2-а/214/150/18) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає у відповідності до приписів ч. 3 ст. 272 КАС України.

Постанову підписано складом суду 12 липня 2018 року.

Головуючий суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко