Справа № 813/2017/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/2017/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О. розглянув у м.Львові в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до Приватного підприємства “Троя-гранд” про накладення арешту на кошти,-

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до Приватного підприємства “Троя-гранд” у якій позивач просить накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу.

Ухвалою суду від 17.05.2018 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №813/2017/18.

Відповідно до ч. 5 ст.262 суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач належним чином повідомленні про відкриття спрощеного провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи у загальному провадженні від сторін до суду не надходило.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України і на даний час має податковий борг перед бюджетом, який складається з податку на додану вартість в розмірі 716 682,78грн. Проте, відповідачем не вживаються заходи щодо погашення вказаного боргу, майно у відповідача відсутнє. Окрім того, Приватне підприємство “Троя-гранд” має рахунки, відкриті у банках.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

З’ясувавши обставини, викладені у заявах по суті справи (позовній заяві), на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приватне підприємство “Троя-гранд” , здійснює господарську діяльність на підставі статуту, зареєстрованого розпорядженням Херсонського виконавчого комітету міської ради 14.09.2011 №0013921, взято на облік до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС від 15.09.2011 №76096.

Згідно з розрахунку виникнення податкового боргу загальна сума боргу ПП «Троя-Гранд» станом на 21.11.2017 складає 716 682, 78грн., а саме:

-податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) – 716682, 78 грн., який вини 30.12.2015 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов’язань, нарахованих згідно податкового повідомлення-рішення від 14.01.2013 № на загальну суму 652035,00 грн., прийнятого на підставі акту позапланової документальної перевірки від 27.12.2012 №3188/22-4, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 30.10.2015 по справі №821/3801/13-а;

-згідно п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VІ за несвоєчасну сплату нарахована пеня в сумі 64 647,78 грн.

Залишок несплаченого податкового боргу становить 716 682,78 грн.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає наступне.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Податкове зобов'язання згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв’язку з наявністю податкового боргу на узгоджену суму ДПІ у м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області надіслано відповідачу податкову вимогу №11088-25 від 29.10.2014.

Питання адміністративного арешту майна платника податків врегульовані статтею 94 ПК України.

Так, пункт 94.3 вказаної статті передбачає, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Положення пункту 94.2 статті 94 ПК України визначають, що арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі;- фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних постав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії”) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Згідно з підпунктами 94.6.1 та 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник органу державної податкової служби (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Частиною другою пункту 94.6 названої статті встановлено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

За змістом наведених правових норм законодавець передбачив два види арешту майна в залежності від підстав та порядку його застосування:

1) арешт на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу;

2) адміністративний арешт майна, в тому числі грошових коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом (не виключно обов'язку сплатити податкове зобов'язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (в залежності від виду майна).

При цьому накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежене сумою податкового боргу такого платника.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 30.01.2018 року по справі № К/9901/465/18 “Суд не заперечує того факту, що за умови відсутності майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, встановлена п.п.20.1.17. п.20.1. ст.20 ПК України норма надає право податковому органу звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків. Проте, реалізація цього права можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених п. 94.2. ст. 94 ПК України.”

Як підтверджено матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти у зв’язку з наявністю у відповідача податкового боргу.

29.10.2014 податковим органом прийнято рішення №619 від 29.10.2014 про опис майна у податкову заставу.

Так, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо суб’єкта та Інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об’єктів нерухомого майна щодо суб’єкта №104586726 від 21.11.2017 такі відомості щодо ПП “Троя-гранд” відсутні.

За запитом контролюючого органу до Центру надання послуг, пов’язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Херсон та Білозерського району про зареєстровані транспортні засоби за ПП “Троя-гранд” від 29.12.2014 №6/15603, то Центру надання послуг зазначено, що транспортні засоби за вказаним підприємством не зареєстровані.

05.03.2015 ДПІ у м.Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області складено ат опису майна №71/21-03-23-01-11 на яке платник набуде право власності у майбутньому.

Окрім того, згідно бази даних ДПІ у м.Херсоні ПП «Троя-Гранд» має відкриті розрахункові рахунки у ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «Полтава-банк».

З викладеного вбачається, що позивачем не було досліджено питання наявності чи відсутності іншого майна у відповідача, відмінного від земельних ділянок, нерухомого майна та транспортних засобів (різного роду устаткування, обладнання тощо), а тому наведені вище довідки не можуть слугувати безумовним підтвердженням відсутності у відповідача майна, що може бути джерелом погашення податкового боргу.

Водночас умовою застосування норми підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу.

Суд повинен встановити відсутність відповідного майна не взагалі, а саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, ефективність реалізації якого забезпечується спеціальними заходами, зокрема адміністративним арештом майна, у тому числі коштів. В іншому разі вимога про застосування арешту коштів буде передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред'явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним.

Відтак, позивачем вищенаведені обставини для застосування адміністративного арешту не доведені. Наявність у відповідача податкового боргу не є безумовною підставою для застосування адміністративного арешту коштів на рахунку. Адміністративний арешт не є виключним та єдиним способом погашення податкового боргу. Винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов'язує із обставинами, визначеними в пункті 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що реалізація права контролюючого органу звернутися до суду з позовом про накладення арешту на кошти платника податків, у разі відсутності майна, можлива лише за умови дотримання підстав, встановлених пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України.

Даний правовий висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постанові від 30.01.2018 у справі № 2а/0570/3824/11 (К/9901/465/18).

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно поданих позивачем інформаційних даних ПП "Троян - Гранд" перебуває на обліку у Личаківській ОДПІ; у Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області перебував на обліку з 15.09.2011 року по 05.08.2017 року; у зв"язку із зміною місцезнаходження 05.07.2017 року, платник перейшов на облік до іншої ОДПІ. Також вказано, що термін, до якого продовжено адміністрування податків за попереднім місцезнаходженням 31.12.2017 року. Позов подано 15.05.2018 року. Позивач у позовній заяві вказує, що його повноваження на здійснення заходів щодо забезпечення погашеня податкового боргу реалізуються на території Херсонської області. Відтак, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області не обгрунтовано підстав вважати, що позов заявлено з дотриманням повноважень і функціональних обов"язків як контролюючого органу відносно відповідача, який зареєстрований та перебуває на обліку у Львівській області, а не Херсонській.

Із врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках відповідача, відкритих в банківських установах.

Відповідно ст.139 КАС України судові витрати із сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, –

Вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати із сторін не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як О.О.