Справа № 809/886/18
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" липня 2018 р. справа № 809/886/18
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гундяка В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення, -
ВСТАНОВИВ:
23.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій щодо відмови в обчисленні пенсії з повних сум заробітної плати, отриманих за результатами роботи за сумісництвом на декількох підприємствах у період з 2000 року по 2005 роки та незарахування до стажу роботи періоду навчання неправомірними; зобов'язання здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2018 року та зарахувати період навчання до стажу роботи.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно при призначенні пенсії повторно застосовано обмеження максимальною величиною заробітної плати для призначення пенсії до суми всіх заробітних плат, незважаючи на те, що кожним підприємством, на якому він працював по сумісництву, було здійснено відрахування страхових внесків з заробітної плати вже із врахуванням обмеження максимальної величини. Крім того, вказав, що відповідачем протиправно відмовлено у зарахуванні до його трудового стажу періоду навчання на підготовчих курсах з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.07.2018 року. Представник відповідача проти заявлення позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві та просив суд в задоволенні позову відмовити з урахуванням тієї обставини, що відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії має враховуватися вся заробітна плата, отримана після 01.07.2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень. Однак ОСОБА_2 КМУ від 13.07.1998 року за №1064, від 07.03.2001 року за №225, від 11.04.2002 року за №494, від 26.04.2003 року за №605 було встановлено максимальну величину фактичних витрат субєктів господарювання на оплату праці працівників, а тому при обчисленні пенсії слід враховувати обмеження розміру заробітної плати, встановленої урядовими постановами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 263 КАС України, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази та заперечення проти них, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено, що 26.01.2018 року позивач звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про обчислення пенсії виходячи із розміру всієї заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 31.08.2005 року та зарахування до стажу роботи період навчання на підготовчих курсах з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті (а.с.18).
Як вбачається з наявної в матеріалах справи та дослідженої судом в якості письмового доказу по справі копії відповіді відповідача від 02.02.2018 року за №30/15-15 пенсійним органом відмовлено в перерахунку пенсії, так як при розрахунку пенсії, суми, зазначені у графі «Враховується для пенсії» згідно вимог ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обмежуються максимальною величиною. Крім того, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено зарахування до трудового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах (а.с.19).
Судом встановлено, що заробітну плату для призначення пенсії позивачу взято в тому числі за періоди роботи з 01.07.2000 року по 31.08.2005 року згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу за вищевказаний період.
Так, з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 вбачається, що у вищевказаний період позивач працював по сумісництву на декількох підприємствах, а саме: ВАТ «Надвірнянський лісокомбінат», ТОВ «Компанія «Промламінат», ЗАТ «ЛК Інтерплит Надвірна», ТОВ «Курортний комплекс «Яремче» (а.с.14-15).
На даних підприємствах позивач одночасно отримував заробітні плати, розмір яких не перевищував встановленої законодавством максимальної величини.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 01 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 календарних місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно вимог абзацу 1 пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1064 від 13.07.1998 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» встановлено максимальну величину фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на одного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду і Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення.
Таким чином, якщо заробітна плата перевищує максимальну величину, з якої нараховується збір, для розрахунку індивідуального коефіцієнта заробітку та обчислення пенсії після 01.07.1998 враховувалась сума 1000 гривень, а в подальшому вказані питання регулювалися окремими урядовими постановами.
Так, вказана постанова втратила чинність у зв'язку з набранням чинності ОСОБА_2 КМУ від 07.03.2001р. №225, якою максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників встановлено в розмірі 1600,00грн, постановою КМУ від 11.04.2002р. №494 в розмірі 2200,00грн., а постановою КМУ від 26.04.2003р. №605 в розмірі 2660,00грн.
Однак, суд зазначає, що спірні правовідносини стосуються призначення та перерахунку пенсії, останні настають в момент виникнення в особи права на призначення пенсії та її перерахунок. У даному випадку позивачу призначено пенсію з 06.11.2017 року, перерахунок ОСОБА_1 просить здійснити з 01.02.2018 року, а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин частину 2 статті 41 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, тобто в межах максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), встановлених відповідними постановами КМУ.
При цьому суд не приймає до уваги надану позивачем копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року, так як відповідно до ч.5 ст.242 КАС України суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені виключно в постановах Верховного Суду.
Таким чином, на переконання суду, відповідач правомірно застосував обмеження середньої заробітної плати при обчисленні пенсії ОСОБА_1
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з приводу незарахування до трудового стажу ОСОБА_1 періоду навчання на підготовчих курсах з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року судом встановлено таке.
Згідно п. «е» ст. 3 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення», право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.
Відповідно до п. «д» ч. 3 ст.56 вищевказаного Закону до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до ч.2 ст.24 вищевказаного Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.
Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 проходив навчання на підготовчих курсах (підготовчому відділенні) з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року.
При цьому, на момент навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі-Порядок).
Згідно підпункту «і» пункту 109 вказаного Порядку встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.
Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.
Вказаними нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв'язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження ОСОБА_2 Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».
Крім цього відповідно до вище вказаних нормативно-правових документів було розроблено та затверджено Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР №712 від 26.09.1969 року; №394 від 17.05.1971 року; №468 від 31.05.1974 року та №504 від 14.07.1987 року, згідно з яким: а) «час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу» (пункт 21); в) «особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача», «на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов'язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу» (пункт 9-10).
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, ОСОБА_3 проходив навчання на підготовчих курсах (підготовчому відділенні) з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року.
Таким чином, за нормами законодавства, що діяло у 1978-1979 роках, позивач, який був слухачем підготовчого відділення, за правовим статусом прирівняний у правах до студентів вищого навчального закладу, а відтак, відповідно до положень ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» час його навчання підлягає зарахуванню до трудового стажу.
Отже, позивач має право на зарахування до стажу роботи періоду навчання з з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року на підготовчих курсах при вищому навчальному закладі.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про часткове обґрунтування заявлених позовних вимог, тому адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
На підставі частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 352,4 грн.
На підставі ст.ст.3, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.24, 40,41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст. ст. 244-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
позов ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання до їх вчинення задовольнити частково.
Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо незарахування до стажу роботи періоду навчання ОСОБА_1 на підготовчих курсах з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року.
Зобовязати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи період навчання ОСОБА_1 на підготовчих курсах з денною формою навчання в Київському інженерно-будівельному інституті з 11.12.1978 року по 31.07.1979 року.
В задоволенні позовних вимог про визнання дій щодо відмови в обчисленні пенсії з всієї заробітної плати та зобовязання Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2018 року відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.
Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з 24.07.2018 року, як дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників вправи:

позивач: ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, вул. Новопроектна, 7в, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405;

відповідач: Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , майдан Шевченка, 3, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405.

Суддя Гундяк В.Д.