Справа № 815/1487/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1487/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 (65029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.05.1996) з 11.06.2014 згідно з довідкою ГУМВС України в Одеській області від 19.01.2018 № 14/1-95, а саме з урахуванням фактично отриманих протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплат матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки за 2 роки у розмірі 2158 грн. щорічно, загалом 4316 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання за 2013 рік - 9657,90 грн. та за 2014 рік - 9106,92 грн. загалом 18764,82 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС - 122931,27 грн., та виплатити різницю недоплаченої суми пенсії 4258,69 грн. щомісячно з 11.06.2014 року.

Ухвалою суду від 05.04.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв'язку) для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказів та інформації, визначених в ухвалі суду та уточненої позовної заяви (з копіями для відповідача).

Копію вказаної ухвали суду отримано позивачем 10.04.2018 року, що підтверджується матеріалами справи.

На виконання ухвали суду від 05.04.2018 року від позивача через канцелярію суду 17.04.2018 року за вх. №10421/18 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із засвідченими копіями паспорту ОСОБА_1, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, довідки №14/1-95 від 19.01.2018 року, заяви про перерахунок пенсії з урахуванням усіх видів грошового забезпечення від 28.02.2018 року, листа ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області №634/В-11, пенсійного посвідчення та позовною заявою (з копією для відповідача) ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 (65029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.05.1996), виходячи з посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також середньомісячних додаткових складових частин грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби в тому числі, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки у розмірі 4316 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання у розмірі 18764,82 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС у розмірі 122931,27 грн.; всього пенсії в розмірі: 10936,73 грн. без обмеження максимального розміру;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) перерахувати і виплачувати пенсію ОСОБА_1 (65029, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 20.05.1996) з 11.06.2014 згідно з довідкою ГУМВС України в Одеській області від 19.01.2018 № 14/1-95, а саме, з урахуванням фактично отриманих протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум, в тому числі, доплат матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки у розмірі 4316 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання у розмірі 18764,82 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС у розмірі 122931,27 грн.; всього пенсії в розмірі 10936,73 грн. без обмеження максимального розміру та виплатити різницю недоплаченої суми пенсії у розмірі 4258,69 грн. щомісячно з 11.06.2014.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він проходив службу в ОВС з жовтня 1989 року по червень 2014 року, з 10.06.2014 року звільнений зі служби в органах внутрішніх справ України та з 11.06.2014 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне печення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вказує, що розмір його пенсії розрахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виходячи з посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також середньомісячних додаткових складових частин грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби - надбавок (надбавка за роботу з таємними виробами носіями документів, надбавка за особливі завдання тощо) та щомісячної премії (пенсія 70% - становить 6678, 04 грн.).

Як вказує позивач у позові, пенсія йому була нарахована і виплачується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області з 11.06.2014 без урахувань усіх фактично отриманих додаткових видів грошового забезпечення за 24 останні календарних місяці служби, а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення за 2 роки у розмірі 2158 грн. щорічно (загалом - 4316 грн.); матеріальної допомоги на соціально-побутові питання за 2013 - 9675,90 грн. та 2014 - 9106,92 грн. (загалом - 18764,82 грн.); одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС - 122931,27, що не відповідає і суперечить чинному законодавству України та обмежує права позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що з метою відновлення своїх прав на отримання пенсії у належному більшому розмірі, у січні 2018 року він звернувся до ГУМВС України в Одеській області з заявою про видачу довідки про розмір додаткових складових грошового забезпечення за 24 календарних місяця перед звільненням, у відповідь на яку 19.01.2018 року отримав довідку ГУМВС України в Одеській № 14/1-95, згідно з якою розмір додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарних місяця перед звільненням зі служби додатково склав 146012,09 грн. Тобто, як вказує позивач, йому щомісячно незаконно та протиправно не сплачувались кошти в сумі 4258,69 грн.

Позивач вказує, що в лютому 2018 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок неправильно призначеної пенсії з урахуванням усіх додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 календарних місяця служби перед звільненням згідно з довідкою ГУМВС України в Одеській від 19.01.2018 року № 14/1-95. З відповіді з ГУ ПФУ № 634/в-11 від 14.03.2018 року вбачається, що пенсія призначена і виплачується ОСОБА_1 правильно і підстав для її перерахунку у бік збільшення суми пенсії на підставі наданих документів немає.

Позивач у позові стверджує, що ним надано довідку належного органу - ГУМВС, і відповідно, посилання відповідача на необхідність звернення до ЛК ГУМВС для її повторного отримання не ґрунтується на вимогах законодавства України та вказує, що позивачем виконано вимоги ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З посиланням на ст.10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Положення про Пенсійний фонд України, затверджене Указом Президента України від 1 березня 2001 р. № 121/2001р, ОСОБА_1 зазначає, що сама по собі бездіяльність відповідача - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і вчинити. Внаслідок зазначеної вище протиправної бездіяльності відповідача, як вказує позивач, порушені його права на належний розмір пенсії, що є безпосередньою обставиною, яка стала підставою для звернення до суду.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення ст.ст.43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст.ст.1, 7 19 Закону України "Про міліцію", ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», Постанову Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", п.23, п. 24 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. № 45, п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей", розділ ІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС від 31.12.2007 року №499, Інструкцію щодо застосування економічного класифікатора видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 року №333, п.3 Наказу МВС від 31.12.2007 року №499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №205/14896, рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 та правові висновки Верховного суду України, викладені у рішеннях від 14.10.2014 року по справі 21-413а14, від 10.03.2015 року по справі №21-70а15, від 20.10.2015 року у справі №21-2942а15, від 30.09.2014 року по справі №21-306а14 та від 11.11.2014 року по справі №21-449а14, позивач - ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року судом:

- прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в редакції від 17.04.2018 року;

- відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов'язання вчинити певні дії;

- встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву з дня отримання копії цієї ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.263 КАС України судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вирішуючи питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд виходив з того, що відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки підставою для звернення позивача до суду стала бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного провадження позовного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом з цим 23.04.2018 року, з метою повного та всебічного з'ясування обставин у справі, судом вирішено витребувати з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчену та оформлену копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), в тому числі, заяву про призначення ОСОБА_1 пенсії та рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії, про що постановлено відповідну ухвалу.

08 травня 2018 року за вх. №12763/18 від представника відповідача до суду надійшли копії матеріалів пенсійної справи позивача.

10 травня 2018 року за вх. №13015/18 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення його копії позивачу, в якому, зокрема, відповідач зазначає, що позивачем пропущено строки, встановлені ст.ст. 122, 123 КАС України, та наполягає на тому, що позовні вимоги ОСОБА_1, викладені в резолютивній частині адміністративного позову від 03.04.2018 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за період з 11.06.2014 по 02.10.2017 підлягають залишенню без розгляду у зв'язку із пропуском строків позовної давності.

Також, у відзиві вказано, що позивачу з 11.06.2014 року призначено пенсію за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З посиланням на ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", п.7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справи, поліцейським та членам їх сімей від 17.07.1992 року №393, відповідач вказує, що перелік додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії є вичерпним.

Крім того, у відзиві зазначено, що на органи Пенсійного фонду покладено функції з призначення та перерахунку пенсії та що розрахунок вислуги років та визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовців чи окремих його складових для обчислення пенсії до компетенції органів Пенсійного фонду не належить.

Відповідач стверджує, що положення ч.3 ст.43 Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" свідчать, що грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не можуть бути віднесені до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. Також, відповідач вказує, що одноразова грошова допомога при звільненні не включається до складу грошового забезпечення.

З посиланням на правові висновки Верховного суду, викладені у рішенні від 20.02.2018 року К/9901/1465/17, правові висновки Верховного суду України, викладені у рішенні від 12.09.2017 по справі №812/6733/13-а, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області стверджує, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні мають тимчасових характер, залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплати не є щомісячною, тому вони не включаються до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії і її перерахунку.

Таким чином, у відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з посиланням на положення ст. 43 Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №VIII, рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 вказує, що у Управління відсутні підстави для виплати пенсії позивачу у розмірах більших, ніж передбачено ч.7 ст.43 Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З урахуванням положень ч. 3 ст. 257 КАС України, оскільки для повного та всебічного з'ясування обставин у справі та надання можливості позивачу скористатись правом на надання до суду власних доводів та міркувань щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити та виплатити пенсію з 11.06.2014 по 02.10.2017, яке міститься у відзиві на позов, враховуючи п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, про що постановлена відповідна ухвала суду від 21.05.2018 року.

Вказаною ухвалою суду від 21.05.2018 року судом також:

- роз'яснено, що розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі, зважаючи на що, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі необхідності його подання, зважаючи на те, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою 17.04.2018 року) протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали;

- зазначено, що у разі відсутності необхідності подання (повторно, додатково) відзиву на позовну заяву, відповідачу необхідно письмово повідомити суд про відсутність такої необхідності;

- встановлено позивачу п'ятиденний строк для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслані відповідачу, - з дня отримання копії цієї ухвали.

- у разі повторного, додаткового направлення відповідачем відзиву на позов, встановлено позивачу п'ятиденний строк для подання відповіді на відзив з дня отримання копії відзиву, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслані відповідачу;

- встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана позивачу;

- запропоновано позивачу - ОСОБА_1 викласти письмово власні доводи та міркування по заявленому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області клопотанню про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити та виплатити пенсію з 11.06.2014 по 02.10.2017, яке міститься у відзиві на позов та подати їх до суду у п'ятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали.

08 червня 2018 року за вх. №16215/18 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (з доказами вручення її копії відповідачу), в якій ОСОБА_1 вказує, що відзив не ґрунтується на нормах права та письмових доказах, і не спростовує доводи та розрахунки позову позивача.

Також, у відповіді на відзив позивач наводить доводи щодо спростування твердження ГУ ПФУ в Одеській області про порушення ним строку звернення до суду, посилаючись на ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Посилаючись на правові висновки Верховного суду України, викладені у постановах від 04.11.2014 року у справі №21-248а14, від 22.06.2010 року у справі №21-399во10, від 07.10.2012 року у справі №21-977во10, від 03.12.2010 року у справі №21-44а10, рішення ЄСПЛ у справах «Кечко проти України», «Ромашков проти України, «Шевченко проти України», «Волохи проти України», «Оллсон проти Швеції» та на раніше викладені доводи у позовній заяві, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Станом на 20.07.2018 року інших заяв по суті справи від сторін на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 20.07.2018 року у задоволенні клопотання відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов'язання вчинити певні дії в частині позовних вимог, зазначених у клопотанні - відмовлено.

З урахуванням приписів ст.ст.258, 262 КАС України та зважаючи на положення ч.1, ч.1 ст.120 КАС України, дана справа розглянута судом в порядку спрощеного позовного провадження за ст.262 КАС України у межах строку, визначеного ст.258 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, ознайомившись з відзивом відповідача на позов та відповіддю на відзив позивача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються заяви по суті справи, та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Згідно з протоколом від 11.06.2014 року за пенсійною справою № НОМЕР_2, заступнику начальника управління -начальнику відділу супроводження та розвитку інформаційних систем і баз даних УІАЗ ГУМВС України в Одеській області - полковнику ОСОБА_1, який 10.06.2014 року звільнений у запас, призначено з 11.06.2014 року пенсію згідно з Законом України №2262-ХІІ довічно у розмірі 6678,04 грн. (а.с.59).

З вказаного протоколу вбачається, що з 11.06.2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб військовослужбовців, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" позивачу призначена та виплачується пенсія за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем, у січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ГУМВС України в Одеській області з заявою про видачу довідки про розмір додаткових складових грошового забезпечення за 24 календарних місяця перед звільненням, у відповідь на яку 19.01.2018 року отримав довідку ГУМВС України в Одеській № 14/1-95.

Згідно вищевказаної довідки №14/1-95 від 19.01.2018 року про нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с.20,47):

- у червні 2012 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2158,00 грн., збір на ЄСВ 56,11 грн.;

- у лютому 2013 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 9657,90 грн., збір на ЄСВ 251,11 грн.;

- у червні 2013 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2158,00 грн., збір на ЄСВ 56,11 грн.;

- у травні 2014 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 9106,92 грн., збір на ЄСВ 236,78 грн.;

- у вересні 2014 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошовому допомогу при звільненні у розмірі 122931,27 грн.

28 лютого 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив перерахувати та виплатити йому пенсію з 11.06.2014 року згідно з вищевказаною довідкою ГУМВС України в Одеській області, а саме: з урахуванням фактично отриманих позивачем протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки за 2 роки у розмірі 4316,00 грн., матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2013 та 2014 роки у розмірі 18764,82 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з ОВС у розмірі 122931,27 грн. (а.с.21-22, 48-49).

У переліку додатків до вказаної заяви позивачем вказано відповідну довідку ГУМВС України в Одеській області.

На заяву позивача про перерахунок пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 14 березня 2018 року №634/В-11 (а.с.23, 50), який надіслано на адресу ОСОБА_1, повідомило наступне:

"… Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, документи для призначення та проведення перерахунку пенсій подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами міністерств та інших державних органів.

З метою забезпечення законного і правильного призначення та перерахунку пенсій військовим пенсіонерам, недопущення незаконних витрат державних коштів, а також забезпечення чіткого розмежування функцій з призначення та перерахунку пенсій від функції з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, міністерства та інші органи центральної виконавчої влади через уповноважені структурні підрозділи забезпечують перевірку правильності оформлення та відповідності чинному законодавству довідок щодо уточнення вислуги років на пенсію (трудового стажу), розміру грошового забезпечення або його окремих видів, які передбачають доплату за минулий час (у разі звернення пенсіонерів), та офіційно їх подають (з необхідними поясненнями) до органів Пенсійного фонду України для здійснення відповідних перерахунків пенсій.

На даний час органи Пенсійного фонду України не мають можливості і відповідних повноважень щодо перевірки правильності оформлення та відповідності чинному законодавству вищезазначених довідок.

Пенсія за вислугу років Вам була призначена на підставі наданого ГУМВС України в Одеській області подання від 17.06.2014 № 3812 та доданої до нього довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням) з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зазначені у цій довідці.

Враховуючи викладене, у разі наявності права на проведення перерахунку пенсії із зазначеного у Вашому зверненні питання необхідно звертатись до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області".

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у своєму листі зазначило, що не має можливості і відповідних повноважень щодо перевірки правильності оформлення та відповідності чинному законодавству довідок та враховуючи це, вказало, що у разі наявності права на проведення перерахунку пенсії із зазначеного позивачем у заяві питання, позивачу необхідно звертатись до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області.

В свою чергу, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача саме щодо непроведення перерахунку пенсії з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні, звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з п.11 ч.1 ст.11 цього Закону загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), поліцейські, особи рядового і начальницького складу, у тому числі ті, які проходять військову службу під час особливого періоду, визначеного законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та "Про військовий обов'язок і військову службу".

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

В свою чергу, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Стаття 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 49 Закону № 2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (ч.2 ст.63 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.

Цим нормативно-правовим актом визначено процедуру перерахунку пенсії та належні для цього підстави.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 N 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до зазначеного вище Закону, затверджений постановою правління ПФУ від 30 січня 2001 року №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Згідно пункту 4 Порядку №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п. 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Тобто, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють органи ПФУ.

Такий висновок відповідає також правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) та у постанові Верховного суду від 06.03.2018 року (справа №753/12809/14, адміністративне провадження №К/9901/1578/18).

Таким чином, доводи відповідача про те, що згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, документи для призначення та проведення перерахунку пенсій подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами міністерств та інших державних органів, не відповідають висновкам Верховного Суду України, викладеним у вказаних вище постановах.

Відповідно до п.17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Частиною 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що за результатами розгляду заяви з доданими до неї документами пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку раніше призначеної пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із поданням додаткового документа.

Однак, відповідач, розглянувши подані позивачем документи жодного рішення щодо перерахунку пенсії або відмови в перерахунку пенсії не приймав. Відповідач, на вказану заяву позивача лише листом від 14.03.2018 року № 634/В-11 повідомив останнього про відсутність можливості і відповідних повноважень щодо перевірки правильності оформлення та відповідності чинному законодавству довідок та враховуючи це, повідомив ОСОБА_1, що у разі наявності права на проведення перерахунку пенсії із зазначеного у зверненні позивача питання, йому необхідно звертатись до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області.

В свою чергу, позивач вважає, що вищевказаний лист відповідача від 14.03.2018 року №634/В-11 є свідченням бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також середньомісячних додаткових складових частин грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби в тому числі, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки у розмірі 4316 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання у розмірі 18764,82 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС у розмірі 122931,27 грн.; всього пенсії в розмірі: 10936,73 грн. без обмеження максимального розміру.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.03.2018 року №634/В-11, відповідач не зазначав про те, що наявні підстави для відмови у перерахунку пенсії або про те, що не має підстав для перерахунку пенсії позивачу.

Станом на дату прийняття рішення по даній справі з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інших документів, складених за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок раніше призначеної пенсії, до суду не надходило.

Отже, суд доходить висновку, що заява позивача про перерахунок пенсії не була розглянута відповідачем по суті із прийняттям відповідного рішення згідно вимог чинного законодавства.

Вказане є свідченням того, що відповідачем не вирішувалось питання щодо наявності підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також середньомісячних додаткових складових частин грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби в тому числі, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки у розмірі 4316 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання у розмірі 18764,82 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС у розмірі 122931,27 грн.; всього пенсії в розмірі: 10936,73 грн. без обмеження максимального розміру.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до статей 49 та 63 Закону №2262-ХІІ підставою для повідомлення про відмову у перерахунку пенсії може бути виключно рішення, прийняте з цього питання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) та у постанові Верховного суду від 06.03.2018 року (справа №753/12809/14, адміністративне провадження №К/9901/1578/18).

В даному ж випадку, відповідач взагалі не розглянув по суті заяву ОСОБА_1

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1, виходячи з посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, а також середньомісячних додаткових складових частин грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби в тому числі, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпустки у розмірі 4316 грн., матеріальної допомоги на соціально-побутові питання у розмірі 18764,82 грн., одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в ОВС у розмірі 122931,27 грн.; всього пенсії в розмірі: 10936,73 грн. без обмеження максимального розміру, є передчасною, оскільки, як вже встановлено судом, заява позивача про перерахунок пенсії від 28.02.2018 (вх. №634/В-11) відповідачем по суті не розглядалась, у зв'язку із чим вказана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що лист-відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.03.2018 № 634/В-11 в даному випадку не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України та згідно з вимогами пенсійного законодавства щодо відмови у перерахунку пенсії, то похідна вимога позивача про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

За таких обставин, оскільки відповідачем як суб'єктом владних повноважень не здійснювався по суті розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії із прийняттям відповідного рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року (справа №753/12809/14, адміністративне провадження №К/9901/1578/18), з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст. 9 КАС України та:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття відповідного рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.02.2018 року (вх. №634/В-11).

2) зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.02.2018 року (вх. №634/В-11) та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з викладеного, оскільки відповідач за заявою позивача про перерахунок пенсії відповідного рішення згідно вимог чинного законодавства не приймав, а отже діяв не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством, суд дійшов висновку, що позовна заява позивача визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття відповідного рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.02.2018 року (вх. №634/В-11) та зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.02.2018 року (вх. №634/В-11) та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 90, 241-246,263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 65029) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправною бездіяльності та про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття відповідного рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.02.2018 року (вх. №634/В-11).

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.02.2018 року (вх. №634/В-11) та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Соколенко

.