Справа № 501/902/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 р. м. Одеса Справа № 501/902/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Максимович Г. В.

Час і місце ухвалення: м. Іллічівськ

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Інспектора 4-го батальйону 1 роти УПП в Одеській області рядовий поліції Богуславського Дмитра Анатолійовича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції у м. Одесі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора 4-го батальйону 1 роти УПП в Одеській області рядовий поліції Богуславського Дмитра Анатолійовича, 3-тя особа: Управління патрульної поліції у м. Одесі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постанову серії ЕАА №350620 від 05.04.2018 р. про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_2 скасовано. Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_2 про притягнення 05.04.2018 р., постановою серії ЕАА №350620 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях події зазначеного адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити у в задоволенні позовних вимог у повному обсязі .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до суду надавалися додаткові докази та направлялися фото та відеоматеріали, крім того зазначає, що з моменту подання світлофором миготливого зеленого сигналу і до проїзду позивачем цього світлофору, він мав достатньо часу для зупинки транспортного засобу в передбаченому правилами дорожнього руху місці без застосування екстреного гальмування.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2018р., приблизно о 20.40 год., позивач керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» (державний номер НОМЕР_1) у м. Одесі, по вул. Ак. Корольова, здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «ґ» ПДР України.

05 квітня 2018 року відповідач - Інспектора 4-го батальйону 1 роти УПП в Одеській області рядовий поліції Богуславського Дмитра Анатолійовича виніс постанову серії ЕАА № 350620, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, за яке настає відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, отже вчинення позивачем адміністративного правопорушення не доведено.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Виходячи зі змісту п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи 05.04.2018 року відносно позивача складено постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушено п. 8.7.3 «ґ» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Згідно з нормами п.8.7.3. ПДР сигнали світлофора мають такі значення:

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП. орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене при винесені постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Частиною ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилається на те, що порушення позивачем ПДР підтверджується фото та відеоматеріалами, які було долучено до матеріалів справи.

Дослідивши вказаний фотофайл та відеоматеріал, колегія суддів звертає увагу на те, що з нього неможливо встановити порушення ПДР позивачем. Також, з відео не можливо розпізнати ні державні номерні знаки автомобіля, що рухався, ні водія.

Будь-яких інших доказів щодо того, позивач рухався на заборонений жовтий сигнал світлофора, відповідачем не надано.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів правомірності прийнятої спірної постанови, тому зазначена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладення на нього адміністративного стягнення у сумі 425 грн. , як вірно встановлено судом першої інстанції, підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП залишити без задоволення, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 17 липня 2018 року 2018 року .

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова