Справа № 812/246/18
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року справа № 812/246/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Гаврищук Т.Г., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року в справі № 812/246/18 (головуючий І інстанції Кисельова Є.О.) за позовом Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області (далі - позивач, апелянт, УДКСУ) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - відповідач, УДВС) щодо відкриття виконавчого провадження № 55224404 від 23.11.2017 за невиконання постанови про накладення штрафу ВП № 51811407 від 23.12.2016 протиправними та скасувати наведену постанову.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року задоволено заяву позивача про відмову від позову та розподіл судових витрат, внаслідок чого провадження у справі закрито та заявнику повернуто судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 800,00 грн.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням в частині визначення суми судового збору, яка підлягає поверненню, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення у цій частині.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції помилково застосовано положення ст. 142 Кодексу адміністративного судочинства України та ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» при вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Апелянт наголошує, що оскільки відповідачем було задоволено позовні вимоги після відкриття провадження в справі та до розгляду її по суті правомірно застосувати ч. 1 ст. 140 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати з відповідача.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, встановила наступне.

18 травня 2018 року УДКСУ подало до суду заяву про відмову від позову, обґрунтовану тим, що після звернення до суду від УДВС надійшов лист про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2017 № 51811407. Окрім того, позивач просив присудити на його користь витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року прийнято відмову від позову та закрито провадження в справі, присуджено на користь позивача понесені витрати зі сплаті судового збору в сумі 800,00 гривень.

За приписами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Статтею 189 КАС України регламентується право позивача у справі на відмову від позову.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі.

Враховуючи, що позивачем подано заяву про відмову від адміністративного позову, судом першої інстанції правомірно закрито провадження в справі.

Згідно зі ст. 140 КАС України, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем скасовано спірну постанову, проте здійснено це після звернення позивача до суду. Таким чином, судова колегія погоджує висновок суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на відшкодування понесених ним судових витрат.

Разом з тим, суд першої інстанції застосувавши частину 1 статті 142 КАС України та частину 4 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, якими врегульовано порядок повернення судового збору, зокрема і у випадку відмови позивача від позову, припустився помилки, наслідком якої є скасування ухвали суду у відповідній частині.

Про пріоритетність застосування саме ст. 140 КАС України свідчить її імперативність та чітке визначення обставин, а саме, якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви. У зв'язку із чим відшкодуванню підлягають всі понесені позивачем витрати в справі, які відповідно до платіжного доручення № 456 від 08 грудня 2017 року складають 1600,00 грн.

Враховуючи те, що УДВС є структурним підрозділом Головного територіального управління юстиції у Луганській області, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1600,00 грн необхідно стягнути саме з Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

З приводу вимоги УДКСУ щодо здійснення розподілу судових витрат та стягнення з Державного бюджету України судового збору за подання апеляційної скарги, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу суб'єкту владних повноважень підлягають документально підтверджені витрати, пов'язані лише із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Відшкодування інших судових витрат, зокрема судового збору, при ухваленні рішення на користь такого суб'єкта, навіть якщо предметом оскарження не є його управлінські функції, не передбачено.

Стягнення з Державного бюджету України судового збору при задоволенні апеляційної скарги суб'єкта владних повноважень на користь останнього нормами КАС України також не передбачено.

Враховуючи, що позивачем не здійснено інших документально підтверджених судових витрат крім сплати судового збору, суд вважає, що підстави для задоволення цієї вимоги відсутні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення у відповідній частині та ухвалення нового.

Керуючись статтями 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року в справі № 812/246/18 за позовом Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області про визнання незаконною та скасування постанови - задовольнити частково.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року в справі № 812/246/18 - змінити.

Абзац третій ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року виклати в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Луганській області (, місцезнаходження: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Єгорова, будинок 22) на користь Управління Державної казначейської служби України у Старобільському районі Луганської області (, місцезнаходження: 92700, Луганська область, Старобільський район, м. Старобільськ, вулиця Велика Садова, будинок 2) судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 1600,00 грн (одна тисяча шістсот гривень).»

В іншій частині ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року в справі № 812/246/18 - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

Т. Г. Гаврищук

А. В. Гайдар