Справа № 820/4685/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
19 липня 2018 р. Справа № 820/4685/18
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, третя особа: Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації, в якому просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що раніше вона була зареєстрована та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, де перебувала на обліку у пенсійному фонді та отримувала пенсію за віком. У зв'язку з проведенням АТО було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинені видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. На підставі зазначеного, позивачка 05.12.2016 звернулась до Ізюмського об'єднаного УПФУ Харківської області, із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та нарахування пенсії. Саме з 05.12.2016 Відповідач нараховував позивачу пенсійне забезпечення, але починаючи з 01.09.2017 року по 25.04.2018 УПФУ припинив нарахування пенсії. Будь якої інформації щодо прийняття рішення про припинення пенсії від Відповідача, як це вимагає законодавство не надходило. Таким чином відповідачем порушено права позивачки, та позбавлено єдиного джерела для існування.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справи.
Відповідачем надано відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволені позову зазначивши, що Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1, з 26.04.2018, тому підстави для виплати боргу з 01.09.2017 року по 25.04.2018 відсутні.
Третя особа - Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації відзиву на позов не надав.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, є пенсіонером, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення.
Позивачка виїхала з тимчасово окупованої території (район проведення антитерористичних операцій).
Рішенням Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації №10/27/84 від 27.10.2017 скасовано дію довідки про взяття на облік ВПО гр. ОСОБА_1 № від 05.12.2016 . (а.с. 13)

Судом, із Протоколу №37 від 26.03.2018 встановлено, що з 26.04.2018 Ізюмським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області (Барвінківський відділ) поновлено виплату пенсії ОСОБА_1

Не погоджуючись із діями відповідача щодо припинення та нарахування виплати пенсії з 01.09.2017 року по 25.04.2018 , позивачка звернулася до суду із даним позовом.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є конституційним правом позивача.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України № 1058-IV) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону України № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України № 1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Підстави припинення виплати пенсії встановлені статтею 49 цього Закону, за приписами частини першої якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058-IV, поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст.49 Закону України № 1058-IV.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 р. № 1706-VII, відповідно до статті 7 якого для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що рішення органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати пенсії позивачу приймалося.

На підставі вищевикладеного, за відсутності факту прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії з 01.09.2017 по 25.04.2018.

Разом з цим, враховуючи висновки суду про протиправність припинення виплати пенсії позивачу, суд, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1, вважає за необхідне зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області нарахувати та виплатити пенсію позивачці за період з 01.09.2017 по 25.04.2018 .

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, суд прийшов до висновку щодо протиправності дій відповідача з приводу припинення позивачу нарахування та виплати пенсії за період починаючи 01.09.2017 року по 25.04.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (вул. Карпенка, буд. 48, м. Барвінкове, Барвінківський район, Харківська область, 64701) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (просп. Незалежності, буд. 2, м. Ізюм, Харківська область, 64300), третя особа: Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації (вул. Освіти, 17, м. Барвінкове, Харківська область, 64701) про визнання дій неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо припинення пенсійних виплат ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою вул. Карпенка, буд. 48, м. Барвінкове, Харківської області) за період з 01.09.2017 по 25.04.2018.

Зобовязати Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати пенсії, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою вул. Карпенка, буд. 48, м. Барвінкове, Харківської області) за період з 01.09.2017 по 25.04.2018.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.07.2018.

Суддя В.В. Сагайдак