Справа № 135/641/18
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/641/18
Провадження № 2-а/135/22/18
РІШЕННЯ

іменем України

27.06.2018 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: судді Корнієнка О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до інспектора секторів регулювання патрульної поліції №2 Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовною заявою до інспектора секторів регулювання патрульної поліції №2 Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії НК №949754 від 03.05.2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП. Зазначив, що 03.05.2018 року близько 14 год. 40 хв. він на своєму автомобілі НОМЕР_1 їхав по вул. Процишина (другорядній дорозі) і на перехресті з вул. Наконечного (основній дорозі) більше ніж за 100 м побачив автомобіль. Оцінивши обстановку, переконавшись, що перестроювання (поворот ліворуч) його автомобіля з вул. Процишина на вул. Наконечного є безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, поїхав по вул. Наконечного в напрямку Ладижинської ТЕС. Але його автомобіль зупинив інспектор СРПП № 2 Ладижинського ВП лейтенант поліції ОСОБА_4, який зауважив, що на перехресті вул. Процишина/Наконечного він не надав перевагу іншому транспортному засобу, чим порушив пункт 10.1 та пункт 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Він повідомив поліцейському, що даного правопорушення не скоював, що поворот на вул. Наконечного здійснив, коли інший автомобіль на цій дорозі був не менше, ніж за 100 м, і що зустрічний автомобіль йому не сигналив. Поліцейський не звертаючи уваги на його пояснення щодо безпідставності звинувачення у порушенні ПДР України, повідомив, що постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана поштою. Хоча відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Від отримання копії постанови та її підписання він не відмовлявся, як це було зазначено в постанові. Доказів того, що він відмовився від отримання та підписання постанови, немає. Вважає, що зазначена постанова серії НК № 949754 від 03.05.2018 року, видана Ладижинським відділенням Бершадського відділу національної поліції ГУНП у Вінницькій області, винесена щодо нього неправомірно. Доказів скоєння ним адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, немає. Просив суд постанову у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач побачив автомобіль, який рухався на головній дорозі десь за 100 м, тому й повернув, оскільки такий маневр жодним чином не перешкоджав руху іншого учасника дорожнього руху, в разі, якщо він рухався із дозволеною в населеному пункті швидкістю.

Відповідач, будучи належно та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. заперечень проти позову не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідачем не надано суду жодних документів, в звязку з чим, справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, які надані позивачем.

Позивачем надано копію оскаржуваної постанови серії НК №949754 від 03.05.2018 року, згідно якої вбачається, що 03.05.2018 року о 14 год. 40 хв. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 при виїзді на головну дорогу не надав перевагу іншому транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, що змусило іншого учасника дорожнього руху подати звуковий сигнал. Чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів, вказаних у ст. 251 КУпАП, які надані суду по даній адміністративній справі та які б вказували на вчинення ОСОБА_3 правопорушення, немає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона 03.05.2018 року їхала разом з чоловіком ОСОБА_3 На повороті на вул. Гаконечного зправа не було автомобілів, а зліва автомобіль був далеко не менше 100 м від них. Тому їх автомобіль повернув, рухався вже на своїй смузі руху і аж тоді вони розминулись із автомобілем, який рухався по головній дорозі, ніякого звукового сигналу той автомобіль їх не подавав. А згодом їх наздогнав патрульний автомобіль. Чоловік вийшов до поліцейських, заперечував проти правопорушення, коли повернувся сказав, що постанову вишлють поштою.

За таких обставин суд вважає, такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, твердження позивача, про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було враховано та не вирішено його заперечення проти скоєння ним правопорушення, а саме того, що він не порушував Правил дорожнього руху.

Відповідачем не спростовано доводи позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху та здійснив маневр повороту на безпечній для інших учасників руху відстані.

Згідно ст. 71 КАСУ обовязок доказування покладається на відповідача субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Відповідач заперечень проти позову не подав, доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не навів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Крім того, суд враховує й те, що жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, хоча судом витребовувались всі матеріали справи про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу у визначених законом випадках.

Разом з тим, суд враховує практику Верховного Суду, зокрема, правові позиції, викладені в постанові від 30.05.2018 року по справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016).

Так, згідно ст. 7, 254, 258 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Верховним судом зазначено, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову. Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Судом витребовувались докази по справі у відповідача. Однак, встановлено, що на підтвердження факту правопорушення, який викладено у оскаржуваній постанові, відповідачем не було надано жодних доказів.

Аналізуючи вищенаведене, слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджувався із вчиненням правопорушення, копію постанови отримав по пошті, не відмовлявся від її отримання на місці події.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, в разі оспорювання особою допущеного порушення.

Однак, такий протокол відповідачем складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

За таких обставин, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не складався, а доказів винесення постанови на місці події в присутності відповідача немає, суд приходить до висновку, що було порушено передбачену законом процедури та порядку винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення. А тому така постанова не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 9, 22 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 6, 77, 79, 241 246, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 949754 від 03.05.2018 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: