Справа № 819/495/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3820/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Багрія В.М., Заверухи О.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року (суддя - Баб`юк П.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про скасування рішення про відмову та зобов'язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 19 березня 2018 року звернувся до суду з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про скасування рішення відповідача, оформленого протоколом від 05.02.2018 №6 про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах; зобов'язання Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XI) та статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) з 16.09.2017. В обґрунтування позову вказує, що 13.11.2017 звернувся із заявою до відповідача про призначення йому пенсії на пільгових умовах за віком, як трактористу-машиністу згідно статті 114 Закону №1058-IV, додавши необхідні документи. Проте, відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком, оскільки стаж роботи позивача на посаді тракториста становить 2 роки 10 місяців 01 день, а загальний стаж роботи -15 років 09 місяців 08 днів, що є меншим за необхідний - 26 років 06 місяців. Вважає відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправною, такою, що порушує його конституційні права на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі №819/495/18 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при перевірці первинних документів по стажу та заробітній платі позивача за час роботи в колгоспі «Радянський Хлібороб» встановлено, що в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться прізвище «Пелих», тоді як згідно паспортних даних - прізвище «Пелех», з огляду на що стаж роботи позивача без врахування періодів роботи в колгоспі «Радянський Хлібороб» на посаді тракториста становить 2 роки 10 місяців 01 день, а загальний стаж роботи -15 років 09 місяців 08 днів, що є меншим за необхідний - 26 років 06 місяців.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи в в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки у позивача наявний трудовий стаж понад 26 років 6 місяців, з них не менше ніж 20 років на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятиму виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, що є необхідним для призначення такої пенсії.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач у зв'язку з досягненням 55-ти річного віку 13.11.2017 звернувся до Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за віком, як трактористу-машиністу згідно ст.114 Закону №1058-IV, з огляду на наявність необхідного трудового стажу на посаді тракториста-машиніста, подавши перелік необхідних документів.

02.02.2017 відповідач протоколом засідання комісії Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №1058-IV від 05.02.2018 №6 відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком, як трактористу-машиністу згідно статті 114 Закону №1058-IV, оскільки при перевірці первинних документів по стажу та заробітній платі ОСОБА_1 за час роботи в колгоспі «Радянський Хлібороб» встановлено, що в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться прізвище «Пелих», тоді як згідно паспортних даних - прізвище «Пелех». Відтак, стаж роботи позивача без врахування періодів роботи в колгоспі «Радянський Хлібороб» на посаді тракториста становить 2 роки 10 місяців 01 день, а загальний стаж роботи -15 років 09 місяців 08 днів, що є меншим за необхідний - 26 років 06 місяців.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними та такими, що суперечать приписам чинного законодавства, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до пункту «в» статті 13 Закону №1788-XI на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XI основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 1 роз'яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

Єдина назва професії «тракторист - машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.

На підтвердження стажу роботи трактористом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції позивачем додано до матеріалів справи, крім трудової книжки наступні документи: посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_2, військовий квиток НОМЕР_1 від 12.11.1980, де зазначено основну спеціальність - тракторист та атестат НОМЕР_3 від 12.10.1979 виданий ОСОБА_1 по професії тракторист-машиніст третього класу, копію архівної довідки №12.06/02.08 А від 04.10.2017. Також, згідно з записами у трудовій книжці, виданій на ім'я ОСОБА_1, приналежність якої останньому відповідачем в судовому порядку не оспорюється, встановлено, що позивач працював з 01.07.1978 по 31.08.1978 слюсарем на роботі в колгоспі «Радянський Хлібороб» Тернопільського району Тернопільської області; з 01.09.1978 по 12.10.1979 навчався в Збаразькому СПТУ №5 по професії тракторист-машиніст; з 13.10.1979 по 11.11.1980 працював трактористом в колгоспі «Радянський Хлібороб» Тернопільського району Тернопільської області; з 12.11.1980 по 11.11.1982 проходив службу в рядах Радянської Армії; з 12.12.1982 по 31.03.2000 працював трактористом в колгоспі «Радянський Хлібороб» Тернопільського району Тернопільської області; з 20.02.1977 переведений в с/г ТОВ «Хлібороб України» трактористом у зв'язку із реорганізацією; з 01.04.2000 по 31.07.2004 працював трактористом в с/г ПОП «Золотий Колос» в зв'язку з реформуванням; з 10.07.2014 по 25.09.2014 працював на посаді тракториста-машиніста Тернопільської філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння та садівництва матеріалу». Дані відомості підтверджуються також витягом із книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспника.

Вищенаведені документи належним чином підтверджують його трудовий стаж трактористом та його безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в підприємствах сільського господарства. Відтак, у позивача є понад 20 років пільгового трудового стажу трактористом, що відповідно до пункту «в» статті 13 Закону №1788-XI дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що, дійсно, в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників значиться прізвище позивача «Пелих», а не «Пелех», проте, стаж роботи в колгоспі «Радянський Хлібороб» на посаді тракториста підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, яка належним чином оформлена. У зв'язку з цим, на думку суду, перекручення прізвища позивача у книгах обліку трудового стажу, при наявності відповідних записів у трудовій книжці, не свідчить про відсутність у останнього трудового стажу тракториста. Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції, який цілком обґрунтовано вказав, що помилкове зазначення прізвища позивача в книзі обліку трудового стажу та заробітку колгоспників не може бути підставою для позбавлення конституційного права позивача на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788-XII.

Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

У поданій апеляційній скарзі, відповідач наголошує, що протоколом засідання комісії Тернопільського ОУПФУ Тернопільської області по розгляду спірних питань щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №1058-IV від 05.02.2018 №6 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, як трактористу-машиністу згідно пункту 3 статті 114 Закону №1058-IV, водночас суд першої інстанції зобов'язує відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до пункту «в» статті 13 Закону №1788-XII. Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає наступне.

Пунктом «в» статті 13 Закону №1788-XII передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

Пунктом «3» частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців.

З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства, апеляційний суд констатує, що такі приписи є аналогічними за своїм змістом, однаково регулюють правовідносини щодо наявності права на призначення пільгової пенсії у чоловіків, які працювали трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства. Відтак, звернення позивача до суду із вимогою призначити пенсію за віком відповідно до пункту «в» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на ефективний судовий захист.

Апеляційний суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову. Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції. З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. М. Багрій
О. Б. Заверуха
Повне судове рішення складено 18 липня 2018 року.