Справа № 804/177/287/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2018 року Справа № 804/177/287/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Голобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засідання - Вербного Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі про визнання протиправною та скасування постанови,-
08.06.2018 на виконання ухвали Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2018 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріли справи за позовною заявою ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) до Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі (далі - третя особа), в якій позивач просить:
- визнати дії відповідача щодо прийняття до виконання постанови №698852 від 15.09.2017 складену інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Собуловським В.Ю. та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55789141 від 12.02.2018 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 850 грн. на підставі постанови №698852 від 15.09.2017 - протиправними;
- визнати постанову ВП №55789141 від 12.02.2018 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 650 грн. - протиправною та скасувати її;
- зобов'язати відповідача в подальшому утриматись від вчинення дій, не передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №55789141 від 12.02.2018 прийнята відповідачем із порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у постанові №195394 від 15.09.2017, на підставі якої відкрито зазначене виконавче провадження, відсутні: дата народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи-боржника (ОСОБА_1.), ідентифікаційний код юридичної особи-стягувача (Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг), внесений у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також дата набрання законної сили та строк пред'явлення рішення до виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23.07.2018 сторони у судове засідання не з'явились.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
15.09.2017 інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Собуловським Володимиром Юрійовичем складено постанову №698852 відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
12.02.2018 головним державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Шманіною Катериною Юріївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55789141 від 12.02.2018.
Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, зокрема:
- повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;
- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);
- дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);
- строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.
Разом з тим, у виконавчому документі у цій справі - постанові Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі від 15.09.2017 №195394 були відсутні наступні обов'язкові дані, які повинні зазначатись у виконавчому документі: дата народження та реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи-боржника (ОСОБА_1.), ідентифікаційний код юридичної особи-стягувача (Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг), внесений у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також дата набрання законної сили та строк пред'явлення рішення до виконання.
Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Враховуючи, що під час з'ясування обставин справи судом встановлена очевидна невідповідність виконавчого документа вимогам Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не мав права вчиняти дії з відкриття виконавчого провадження та виносити оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.02.2018 ВП №55789411, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Стосовно позовної вимоги позивача про зобов'язання відповідача в подальшому утриматись від вчинення дій, не передбачених Законом України «Про виконавче провадження» суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.
Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.
Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факту їх порушень. Пункт 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачає що, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
У розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.
В свою чергу, протиправні дії суб'єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання протиправними дій недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Враховуючи вищезазначене, судовий захист прав, свобод або інтересів позивача можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв'язку умови порушення його прав, та не може бути спрямований на захист прав, які можуть бути порушені в подальшому.
Отже вимога позивача про зобов'язання відповідача в подальшому утриматись від вчинення дій, не передбачених Законом України «Про виконавче провадження» задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Згідно з ч 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1.
Також, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог статті 139 КАС України, стягнути з Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн. відповідно до квитанції від 26.06.2018 №ПН1296576.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 78, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття до виконання постанови №698852 від 15.09.2017 складену інспектором роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Собуловським В.Ю. та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55789141 від 12.02.2018 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 850 грн. на підставі постанови №698852 від 15.09.2017.
Визнати протиправною та скасувати постанову ВП №55789141 від 12.02.2018 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 650 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн. відповідно до квитанції від 26.06.2018 №ПН1296576.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 липня 2018 року.

Суддя Р.З. Голобутовський