Справа № 296/10121/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"16" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Єфремової О.С.,

апелянта ОСОБА_2

представника апелянта адвоката ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "23" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання незаконними та скасування рішення і додатку , -

суддя в 1-й інстанції - Попова О.Г.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Житомир,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Житомирської міської ради із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Житомирської міської ради 27-го скликання від 28.09.2017 №758 та додаток №2 вищезазначеного рішення в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звертався до відповідача через Центр надання адміністративних послуг Житомирської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

28 вересня 2017 року Житомирська міська рада на пленарному засіданні прийняла рішення, відповідно до п.2 якого йому було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1). На думку позивача, оскаржуване рішення в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення і додатку - відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, З підстав, викладених в апеляційній скарзі, вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 22.11.2016 звернувся до відповідача через Центр надання адміністративних послуг Житомирської міської ради із заявою щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га поряд з вул. Пушкінською для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказана заява була зареєстрована в Центрі надання адміністративних послуг Житомирської міської ради 22.11.2016 за реєстраційним №13031. (а.с. 23)

До заяви ОСОБА_6 було долучено графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування бажаної земельної ділянки. (а.с. 24)

Як встановлено із відмітки у листі проходження адміністративної послуги №13031 від 22.11.2016, заява позивача та додані до неї документи були отримані відповідачем від адміністратора 23 листопада 2016 року. (а.с.5)

Відповідно до витягу з Протоколу засідання постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради № 101 від 11.07.2017 було заслухано проект рішення "Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" та вирішено, зокрема: п.12, ОСОБА_2, АДРЕСА_1 - рекомендувати відмовити, оскільки дана земельна ділянка знаходиться у історичному ареалі м. Житомира, клопотання заявника не відповідає містобудівній документації, Генеральному плану м. Житомира та плану зонування. (а.с. 74)

Згідно Рекомендації постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради вих. №553/22 К-3 від 14.07.2017 за результатами розгляду проекту рішення "Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування рекомендує міському голові ОСОБА_7:

- п.12, ОСОБА_2, АДРЕСА_1 - відмовити, оскільки дана земельна ділянка знаходиться у історичному ареалі м. Житомира, клопотання заявника не відповідає містобудівній документації, Генеральному плану м. Житомира та плану зонування. (а.с. 73)

Рішенням Житомирської міської ради 27-ої сесії VII скликання від 28.09.2017 №758 за результатами заяви громадян та відповідно до Земельного кодексу України, Законів України: "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про Державний земельний кадастр", "Про землеустрій", "Про регулювання містобудівної діяльності", наказу від 16.11.2011 №290 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про затвердження Порядку розроблення містобудівної документації" міська рада вирішила, зокрема, відмовити громадянам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (не сформовані - вільні земельні ділянки, на яких відсутні об'єкти нерухомого майна), згідно з додатком 2. (а.с. 4)

Згідно Додатку №2 до рішення Житомирської міської ради 27-ої сесії VII скликання від 28.09.2017 №758 до списку громадян міста, яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (не сформовані - вільні земельні ділянки, на яких відсутні об'єкти нерухомого майна), зокрема, включено ОСОБА_6, заява від 25.11.2016 №131171. (зворот а.с. 4)

Не погоджуючись з оскаржуваною відмовою та вважаючи її протиправною, наголошуючи, що оскаржуване рішення в частині відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою отримання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, позивач звернувся із вказаним позовом до суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення прийнято поза межами місячного строку, встановленого ст. 123 Земельного кодексу України , а тому протиправна бездіяльність щодо ненадання дозволу не перешкоджає розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому і протиправне рішення у вигляді незаконної відмови у наданні дозволу, теж не повинно бути перешкодою.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Приписами статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 23 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Так, повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, встановлені статтями 122, 123 Земельного кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено абзацом першим частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно відповідної відмітки у листі проходження адміністративної послуги №13031 від 22.11.2016, заява позивача та додані до неї документи були отримані відповідачем від адміністратора 23 листопада 2016 року. (а.с.5) Водночас, оскаржуване рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою прийнято відповідачем лише 28 серпня 2017 року. (а.с. 4)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розгляд заяви ОСОБА_6 та надання відмови у вигляді оскаржуваного рішення Житомирської міської ради 27-ої сесії VII скликання від 28.09.2017 №758 вчинено відповідачем із порушенням граничного строку, визначеного ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України.

Водночас, перевіряючи чи було таке рішення прийняте на законних підставах, правомірність відмови, вказаної у рішенні Житомирської міської ради 27-ої сесії VII скликання від 28.09.2017 №758 , колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III (далі - Земельний кодекс України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Як визначено абзацом першим частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної документації» (далі - Закон): «Містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій». До складу містобудівної документації входить: генеральний план населеного пункту, детальний план території, план зонування території (зонінг).

Генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (п. 2 ч.І ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 16, 17, 18, 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»: «Планування територій на місцевому рівні

здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Містобудівною документацією м. Житомира є Генеральний план міста.

У відповідності до статті 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Статтею 39 Земельного кодексу України врегульовано, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Положеннями статті 54 Земельного кодексу України регламентовано, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Отже, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Генерального плану міста Житомира, плану червоних ліній магістральних вулиць, затвердженого рішенням міської ради від 30.11.2016 №454 "Про затвердження Генерального плану міста Житомира" (а.с. 33 ), більша частина земельної ділянки знаходиться в межах червоних ліній перспективного розвитку вул. Дмитра Донцова, де розміщення і будівництво наземних об'єктів житлово-цивільного промислового призначення та інших капітальних споруд, крім об'єктів транспорту та інженерних мереж, забороняється (ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень" та ДБН В.2.3.5-5-2001 "Вулиці та дороги населених пунктів").

Відповідно до Плану зонування, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 04.04.2017 № 579 «Про затвердження Плану зонування міста Житомира»земельна ділянка площею 0,1000 га знаходиться в кварталі Г-Ід - Підзоні громадської, ділової та комерційної активності в межах загальноміського центру (а.с. 34-38)

Згідно витягу з Протоколу засідання постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради № 101 від 11.07.2017 було заслухано проект рішення "Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" та вирішено, зокрема: п.12, ОСОБА_2, АДРЕСА_1 - рекомендувати відмовити, оскільки дана земельна ділянка знаходиться у історичному ареалі м. Житомира, клопотання заявника не відповідає містобудівній документації, Генеральному плану м. Житомира та плану зонування. (а.с. 74)

Відповідно до Рекомендацій постійної комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради вих. №553/22 К-3 від 14.07.2017 за результатами розгляду проекту рішення "Про надання дозволу громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" постійна комісія з питань містобудування, архітектури та землекористування рекомендує міському голові ОСОБА_7:

- п.12, ОСОБА_2, АДРЕСА_1 - відмовити, оскільки дана земельна ділянка знаходиться у історичному ареалі м. Житомира, клопотання заявника не відповідає містобудівній документації, Генеральному плану м. Житомира та плану зонування. (а.с. 73)

Вказані обставини стали підставою для винесення Житомирською міською радою рішення № 758 від 28.09.2017, яким, відмовлено позивачу (ОСОБА_2) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по вул. Дмитра Донцова у м.Житомирі з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка 02.01 згідно Класифікації видів цільового призначення земель), оскільки дана земельна ділянка у відповідності до містобудівної документації знаходиться в межах історичного ареалу, частково в межах охоронної зони пам'ятки архітектури місцевого значення «Будинок Щасних», частково в межах зони регулювання забудови І категорії та в межах зони археологічного культурного шару III категорії, підзоні громадської, ділової та комерційної активності в межах загальноміського центру, де розміщення садибної житлової забудови не передбачено, а також більша частина земельної ділянки знаходиться в межах червоних ліній перспективного розвитку вул. Дмитра Донцова, де розміщення і будівництво наземних об'єктів житлово-цивільного, промислового призначення та інших капітальних споруд, крім об'єктів транспорту та інженерних мереж забороняється.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Якщо ж таке право порушеним не є, то, відповідно, воно не може бути захищеним (поновленим) судом. А тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "23" квітня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "16" липня 2018 р.