Справа № 802/1795/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 р. м. Вінниця Справа № 802/1795/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

суддів: Альчука Максима Петровича

Мультян Марини Бондівни

за участю:

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідачів: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: заступника міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра Сергія Володимировича, урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Ліщини Івана Юрійовича, Департаменту ДВС Мін'юсту України

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) з позовом до заступника міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра Сергія Володимировича (далі - заступник міністра з питань виконавчої служби Мін'юсту України Шкляр С.В., заступник міністра, відповідач 1), урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Ліщини Івана Юрійовича (далі - урядовий уповноважений, відповідач 2), Департаменту ДВС Мін'юсту України (далі - Департамент ДВС Мін'юсту України, Департамент, відповідач 3), Головного територіального управління юстиції м. Києва (далі - ГТУЮ м. Києва, відповідач -4), Печерського районного відділу ДВС м. Києва (далі - Печерський РВ ДВС м. Києва, відповідач - 5), АК "Укрресурси" (далі - АК "Укрресурси", відповідач 6 ) яким просив:

- визнати протиправною бездіяльність заступника Міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра Сергія Володимировича у відсутності контролю за структурами органів ДВС при виконанні рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України "в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., яка на сьогодні залишається невиконаною.

- зобов'язати заступника Міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра Сергія Володимировича в межах посадових повноважень, негайно здійснити контроль органів ДВС всіх рівнів, що причетні до виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р. для забезпечення його виконання, як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України ";

- визнати протиправною бездіяльність урядового Уповноваженого у справах ЄСПЛ Ліщини Івана Юрійовича у відсутності контролю координації і контролю за виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України "в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., яка на сьогодні залишається невиконаною;

- зобов'язати урядового Уповноваженого у справах ЄСПЛ Ліщину Івана Юрійовича здійснити координацію дій відповідальних за виконання Додаткових заходів індивідуального характеру з виконання невиконаної частини рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р. та контроль за завершенням виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, в частині контролю за виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як зобов'язального характеру так і перерахунку мені невиплаченої частини остаточного боргу повного розрахунку, згідно законодавства;

- зобов'язати Департамент ДВС Міністерства юстиції вжити Додаткові індивідуальні заходи для виконання невиконаної частини рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як зобов'язального характеру так і перерахунку мені невиплаченої частини остаточного боргу повного розрахунку, згідно законодавства;

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління м. Києва у відсутності контролю за виконанням державними виконавцями управління ДВС м. Києва своєчасного і повного вчинення необхідних виконавчих дій по виконанню зобов'язань Печерським РВ ДВС м. Києва виконати рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02.

- зобов'язати Головне територіальне управління м. Києва здійснити контроль і забезпечити негайне виконання зобов'язань Печерським РВ ДВС м. Києва виконати рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 та надати інформацію Департаменту ДВС.

- визнати протиправною бездіяльність Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, в частині зобов'язань АК "Укрресурси" змінити дату наказу звільнення, видати належно заповнену трудову книжку та повести повний розрахунок, згідно законодавства з наданням інформації Департаменту ДВС у уповноваженому про суму боргу повного розрахунку, згідно зведеного виконавчого провадження;

- зобов'язати Печерський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва негайно вчинити дії для виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.04 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, в частині зобов'язань АК "Укрресурси" змінити дату наказу звільнення, видати належно заповнену трудову книжку та повести повний розрахунок, згідно законодавства з наданням інформації Департаменту ДВС у уповноваженому про суму боргу повного розрахунку, згідно зведеного виконавчого провадження .

- визнати дії АК "Укрресурси" при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р., як складової РЄСПЛ від 17.07.2014 р., в частині видачі наказу від 6.09.2017 р. про звільнення з 26.12.2015 р., записами в трудовій книжці і її видача 18.09.2017 р. такими, що не відповідають рішенню Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р. і чинному трудовому законодавству;

- зобов'язати АК "Укрресурси" при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р. складової РЄСПЛ від 17.04.2014 р., видати наказ зі зміненою датою звільнення та заповнити трудову книжку, згідно наказу і видати у відповідності до законодавства і рішення Замостянського райсуду від 1.03.2004 р.

На обґрунтування позову зазначено, що рішенням Європейського Суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі «ОСОБА_2 та інші проти України», що набуло статусу остаточного, зобов'язано Державу протягом 3-х місяців виконати низку рішень національних судів, що зазначені в Додатку до цього рішення, зокрема, рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р. Проте останнє не виконано у повному обсязі в частині проведення повного розрахунку.

В червні 2017 р. позивач звернувся до Мінюсту зі скаргою, що не виконано рішення ЄСПЛ та надав всі необхідні документи. 31.07.2017 р. отримав відповідь заступника міністра Мінюсту, до посадових обов'язків якого входить питання виконавчої служби. Втручання Мінюсту та дієва координація уповноваженого зрушила питання виконання рішення райсуду від 1.03.2004 р., але відсутність контролю з боку відповідальних за виконанням як рішення райсуду так і рішення ЄСПЛ не призвели до повного його виконання в частині зобов'язань і виплати залишку боргу.

На думку позивача, урядовий уповноважений не здійснює координацію дій за виконанням рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2014 р. у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р., оскільки не проведено повного розрахунку із ОСОБА_2 А отже його бездіяльність є протиправною. Окремо позивач вказав і на відсутність контролю зі сторони Департаменту ДВС Міністерства юстиції України та заступника міністра в частині виконання рішення Європейського Суду з прав людини від 17.07.2014 р. щодо виконання рішення Замостянського районного суду від 1.03.20104 р. в частині проведення повного розрахунку. Відтак, така бездіяльність є протиправною. При цьому, позивач вказує, що 6.09.17 р. видано наказ про звільнення та 18.09.17 р. внесено зміни до трудової книжки в частині дати звільнення.

15.01.2018 р. надійшов відзив (вх. №1269 від 15.01.2018 р.) від Департаменту ДВС Мін'юсту України в якому останній вказує, що рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" перебувало на виконанні, однак виконавче провадження закінчено, відтак, жодних дій щодо координації виконання даного рішення не вживається. Також представником додатково вказано, що рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.04 р. виконано.

19.01.2018 р. до суду надійшов відзив (вх.. №1756 від 19.01.2018 р.) урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Ліщини Івана Юрійовича, в якому просив відмовити в задоволенні позову вказуючи, що уповноваженим вжито необхідних заходів в межах координації виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України", зокрема, повідомлено ДВС та заявника про ухвалене рішення, надіслано необхідні документи для відкриття та отримання присуджених коштів. Окремо вказано, що виконання рішень суддів здійснюється в межах виконавчого провадження, при цьому ВП щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" закінчено.

12.10.2017 р. ухвалою суду відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог заявлених до АК "Укрресурси" про визнання дій останньої при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р., як складової РЄСПЛ від 17.07.2014 р., в частині видачі наказу від 6.09.2017 р. про звільнення з 26.12.2015 р., записами в трудовій книжці і її видача 18.09.2017 р. такими, що не відповідають рішенню Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р. і чинному трудовому законодавству; зобов'язання АК "Укрресурси" при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р. складової РЄСПЛ від 17.04.2014 р., видати наказ зі зміненою датою звільнення та заповнити трудову книжку, згідно наказу і видати у відповідності до законодавства і рішення Замостянського райсуду від 1.03.2004 р.

22.12.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.01.2018 р.

22.01.2018 р. судом прийнято рішення про розгляд справи колегіально у складі трьох суддів та відкладено підготовче засідання на 07.02.2018 р.

07.02.2018 р. справа знята з розгляду у зв'язку із перебуванням одного із членів колегії на лікарняному та призначена до розгляду на 02.03.2018 р.

02.03.2018 р. ухвалою суду провадження у справі зупинено до одужання позивача.

14.03.2018 р. провадження у справі поновлено та призначено підготовче судове засідання на 28.03.2018 р.

27.03.2018 р. ухвалою суду повернуто заявнику заяву про забезпечення позову.

Ухвалами суду від 28.03.2018 р. відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення доказів, повернуто заяву про забезпечення позову та закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ГТУ м. Києва та Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного територіального управління м. Києва у відсутності контролю за виконанням державними виконавцями управління ДВС м. Києва своєчасного і повного вчинення необхідних виконавчих дій по виконанню зобов'язань Печерським РВ ДВС м. Києва виконати рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02.

- зобов'язання Головне територіальне управління м. Києва здійснити контроль і забезпечити негайне виконання зобовязань Печерським РВ ДВС м. Києва виконати рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 та надати інформацію Департаменту ДВС.

- визнання потиправною бездіяльність Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва при виконанні рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, в частині зобов'язань АК "Укрресурси" змінити дату наказу звільнення, видати належно заповнену трудову книжку та повести повний розрахунок, згідно законодавства з наданням інформації Департаменту ДВС у уповноваженому про суму боргу повного розрахунку, згідно зведеного виконавчого провадження;

- зобов'язання Печерський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва негайно вчинити дії для виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.04 р., як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, в частині зобов'язань АК "Укрресурси" змінити дату наказу звільнення, видати належно заповнену трудову книжку та повести повний розрахунок, згідно законодавства з наданням інформації Департаменту ДВС у уповноваженому про суму боргу повного розрахунку, згідно зведеного виконавчого провадження .

Також, протокольною ухвалою суду від 28.03.2018 р. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 19.04.2018 р.

19.04.2018 р. судом прийнято рішення про повернення заяви про "уточнені позовні вимоги" від 09.04.2018 р. та відкладення підготовчого судового засідання на 24.04.2018 р.

24.04.2018 р. протокольними ухвалами відмовлено в задоволенні клопотань про долучення додаткових доказів до матеріалів справи та зупинення провадження у справі, також закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 11.05.2018 р.

11.05.2018 р. зупинено провадження у справі до вирішення питання про відвід судді.

16.05.2018 р. ухвалою суду відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді Мультян М.Б.

Ухвалою суду від 04.06.2018 р. поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.06.2018 р.

19.06.2018 р. справу знято з розгляду у зв'язку із перебуванням судді в іншому судовому засіданні та призначено до розгляду на 12.07.2018 р.

12.07.2018 р. в судовому засіданні, заслухавши пояснення та доводи осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

17.07.2014 р. Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі №25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України" (далі - РЄСПЛ), яким зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у Додатку, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Згідно з Додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини за заявою ОСОБА_2 підлягають виконанню:

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.10.2006 р.;

- рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2007 р.;

- рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 27.11.2006 р.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 13.08.2014 р. відкрито виконавче провадження №44360795 з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 та інші проти України", в тому рахунку в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р., та зобов'язано боржника - державу Україна добровільно виконати таке рішення у строк, встановлений Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (том 3, а.с.78).

Так, рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.03.2004 р. у справі № 2-200/2004, яке набрало законної сили (в зв'язку з невиконанням якого позивач звернувся з цим позовом до суду), частково задоволено позов ОСОБА_2 та вирішено зобов'язати ДАК "Укрресурси" змінити дату наказу № 25-а-к від 07.03.2002 р. про звільнення ОСОБА_2, виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25.01.2001 р., та провести з ним повний розрахунок.

13.09.2016 р. у зв'язку із фактичним виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02 та виплати сатисфакції і суми 1188937, 30 грн. виконавче провадження №44360795 закінчено, про що винесено відповідну постанову (том 3, а.с. 198).

Разом з тим, на думку позивача, рішення ЄСПЛ в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 року стосовно проведення з ним повного розрахунку, виконано не в повному обсязі, що підтверджується низкою судових рішень. Відтак, на думку позивача, уповноважений з прав людини має здійснювати координацію за виконанням рішення Європейського суду, а Департамент ДВС та заступник міністра контроль за виконанням такого рішення. Однак, відповідних дій відповідачі не здійснювали, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. При цьому, як в адміністративному позові так і в ході надання усних пояснень позивач не заперечив, що рішення Замостянського районного суду в частині видачі наказу про звільнення та внесення відповідних записів до трудової книжки виконано. А тому наполягав саме на наявності спору стосовно невиконання РЄСПЛ в частині виконання рішення Замостянського райсуду від 1.03.2004 р. щодо проведення повного розрахунку. При цьому, не заперечив про виконання судового рішення в частині звільнення та внесення змін до дати звільнення.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Ліщини Івана Юрійовича у відсутності належної координації і контролю за виконанням рішення ЄСПЛ від 17.07.14 р в частині виконання рішення Замостянського райсуду від 1.03.2004 р. та зобов'язання здійснити координацію дій відповідальних за виконання Додаткових заходів індивідуального характеру з виконання невиконаної частини рішення Замостянського райсуду від 1.03.2004 р. та контроль за завершенням виконання РЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, суд керується та виходить з наступного.

Відносини, що виникають у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулює Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон № 3477-IV).

В розумінні статті 1 цього Закону, рішення - це:

а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України;

г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

Органом представництва, згідно визначення наведеного у цій же нормі, визначено орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.

Так, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №784 від 31.05.2006 р., на Міністерство юстиції покладено функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання його рішень. При цьому, пунктом 3 цієї ж Постанови установлено, що представництво України в Європейському суді з прав людини у разі розгляду питань дотримання нею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та звітування про хід виконання рішень Європейського суду з прав людини у справах проти України здійснюється в установленому порядку Міністерством юстиції через Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 31.05.2006 р, (далі - Положення №784), основними завданнями Уповноваженої особи є координація роботи, пов'язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Водночас, згідно підпункту 7-1 пункту 5 цього ж Положення, Уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань координує виконання рішень Суду, які є тлумаченням норм Конвенції та її невід'ємною частиною, містять норми права та підлягають застосуванню в порядку виконання міжнародних договорів.

Отже, як видно із процитованих норм урядовий уповноважений координує саме виконання рішень Європейського суді з прав людини, у зв'язку із чим слід зазначити про наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

В розумінні частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 8 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

При цьому, згідно частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Разом з цим слід зазначити, що згідно пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV, діючий у період відкриття виконавчого провадження по виконанню РЄСПЛ та його завершення), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.3 ст. 49 Закону № 606-XIV).

При вирішенні даного спору суд звертає увагу, що згідно загальних засад права, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи. В свою чергу дії - це юридично значуща активна (тобто врегульована нормами права) поведінка суб'єкта владних повноважень, що спричиняє юридичні наслідки.

Так, як встановлено судом та не заперечується позивачем, 13.09.2016 р. постановою державного виконання закінчено виконавче провадження №44360795 по виконанню рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02, у зв'язку з фактичним виконанням.

Дана постанова оскаржена до Вінницького окружного адміністративного суду та рішенням суду від 31.10.2016 р. у справі №802/1462/16-а, залишеним без змін ВААС в задоволенні позову відмовлено.

Отже, з урахуванням факту відсутності виконавчого провадження та констатації його завершення в зв'язку із виконанням РЄСПЛ, не може вестись мова про будь-яку бездіяльність, адже спір щодо наявності або відсутності будь -яких дій має місце там де суб'єкт владних повноважень в межах своїх повноважень повинен вчиняти певні дії. У даному випадку, за відсутності на виконанні РЄСПЛ - відсутні й підстави у суб'єкта владних повноважень для здійснення координації його виконання. Таким чином, відсутній спір щодо наявності бездіяльності, відповідно, відсутні підстави зобов'язувати суб'єкта владних повноважень вчиняти дії щодо координації виконаного судового рішення.

Окрім того, суд окремо акцентує увагу на процитованих вище пунктах Положення № 784, за змістом яких урядовий уповноважений саме координує виконання рішень Суду. Вказаним положенням не передбачено та не віднесено до повноважень урядового уповноваженого здійснювати контроль за виконанням РЄСПЛ, про що ставить вимогу позивач.

За сукупністю наведених обставин, адміністративний позов в досліджуваній частині задоволенню не підлягає.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині:

- визнання протиправною бездіяльності заступника Міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра С. В. у відсутності контролю за структурами органів ДВС при виконанні рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України "в частині виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., яка на сьогодні залишається невиконаною.

- зобов'язання заступника Міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра С. В. в межах посадових повноважень, негайно здійснити контроль органів ДВС всіх рівнів, що причетні до виконання рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р. для забезпечення його виконання, як складової рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02 "ОСОБА_2 та інші проти України ";

- визнання протиправною бездіяльність Департаменту ДВС Міністерства юстиції щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. у справі № 25663/02, в частині контролю за виконанням рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як зобов'язального характеру так і перерахунку мені невиплаченої частини остаточного боргу повного розрахунку, згідно законодавства;

- зобов'язати Департамент ДВС Міністерства юстиції вжити Додаткові індивідуальні заходи для виконання невиконаної частини рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 01.03.2004 р., як зобов'язального характеру так і перерахунку мені невиплаченої частини остаточного боргу повного розрахунку, згідно законодавства, суд зазначає про наступне.

Згідно пунктів 2.1, 2.2 Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1783/к від 16.05.2017 р., основними завданнями Департаменту є забезпечення формування і реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

До основних функцій Департаменту відноситься державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями; забезпечення контролю за роботою структурних підрозділів територіальних органів Мінюсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері примусового виконання рішень; організація та контроль роботи державних виконавців, вживає заходів щодо її поліпшення, здійснення керівництва та проведення перевірки діяльності структурних підрозділів територіальних органів Мінюсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень (3.4, 3.9, 3.11 Положення).

Суд акцентує увагу за процитованих нормах, за змістом яких контроль здійснюється саме в ході примусового виконання рішень.

Натомість, як вказувалось вище, виконавче провадження №44360795 по виконанню рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02 закінчено 13.09.2016 р., а отже, і відсутні правові підстави за його межами вчиняти будь-які дії щодо контролю по виконанню судового рішення.

Окремо щодо вимоги про зобов'язання Департамент вжити додаткові заходи індивідуального характеру для виконання невиконаної частини рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1.03.2004 р., суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Питання Додаткових заходів індивідуального характеру врегульовано статтею 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, згідно положень даної норми, з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру.

Додатковими заходами індивідуального характеру є:

а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum);

б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

В свою чергу, відновлення попереднього юридичного стану Стягувача здійснюється, зокрема, шляхом:

а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі;

б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

Статтею 11 Закону № 3477-IV визначено дії органу представництва щодо вжиття додаткових заходів індивідуального характеру.

Так, згідно частин першої, другої вказаної статті, протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права порушити провадження про перегляд справи та/або про його право на відновлення провадження відповідно до чинного законодавства;

б) повідомляє органи, які є відповідальними за виконання передбачених у Рішенні додаткових заходів індивідуального характеру, про зміст, порядок і строки виконання цих заходів. До повідомлення додається переклад Рішення, автентичність якого засвідчується Органом представництва.

Частиною першою статті 12 Закону № 3477-IV визначено, що органи, відповідальні за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, зобов'язані:

а) невідкладно та у визначений Рішенням та/або чинним законодавством строк виконати додаткові заходи індивідуального характеру;

б) надавати інформацію на запити Органу представництва про перебіг і наслідки виконання додаткових заходів індивідуального характеру;

в) дієво та без зволікань реагувати на подання Органу представництва;

г) про виконання додаткових заходів індивідуального характеру повідомити Орган представництва.

З аналізу наведеного видно, що додатковими заходами індивідуального характеру є повторний розгляд справи судом, включаючи відновлення провадження у справі або повторний розгляд справи адміністративним органом, що не може мати місце в оскаржуваному випадку, оскільки мова й де про неповне виконання рішення національного суду.

Окрім того, передують додатковим заходам дії органу представництва з повідомленням відповідних органів про виконання таких заходів їх зміст, порядок і строки. Доказів наявності такого повідомлення чи його невиконання суду не надано.

Також суд зазначає, що додатковими заходами індивідуального характеру, як видно зі змісту РЄСПЛ, є виплата заявникам по 2000 євро в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди та компенсації судових та будь-яких інших витрат. Проте позивачем у позові не вказується, що такі виплати не відбулись та РЄСПЛ в цій частині не виконано. Більш того, як свідчать матеріали виконавчого провадження № 44360795, згідно платіжних доручень № 7141 від 2.10.14 р., №7330 від 8.10.2014 р., №3225 від 22.08.16 р. позивачу було виплачено 2000 євро в гривневому еквіваленті, 12387,28 грн., 20,37 грн. пені. А отже спір у частині невиконання додаткових заходів індивідуального характеру взагалі відсутній.

Стосовно вимог про бездіяльність щодо невиконання рішення зобов'язального характеру та необхідність зобов'язати Департамент виконати рішення Замостянського райсуду в частині зобов'язального характеру, суд зазначає про наступне.

За змістом рішення Замостянського районного суду від 1.03.2004 р., зобов'язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу № 25-а-к від 7.03.2002 р. про звільнення ОСОБА_2

Як встановлено судом, та зазначено у позові самим позивачем, дана частина судового рішення вже виконана та 6.09.2017 р. ДАК «Укрресурси» видано наказ про звільнення ОСОБА_2 з 26.12.2015 р. та зміну дати запису про звільнення у трудовій книжці. Відповідний запис внесено до трудової книжки серії АК № 742848 дата заповнення 7.04.1999 р. (а.с.140 т. 2).

А отже, в зазначеній частині досліджуваних вимог відсутній предмет спору.

Окремо, стосовно повноважень заступника міністра з питань виконавчої служби, суд вказує й на те, що відповідно до Додатку №1 наказу МЮУ №5084/к від 27.12.2017 р. заступник міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляр Сергій Володимирович, координує напрямки роботи та спрямовує діяльність структурних підрозділів, які безпосередньо підпорядковані Державному секретарю Міністерства: Департаменту державної виконавчої служби; Департаменту з питань судової роботи та банкрутства.

При цьому, до повноважень заступника міністра Шкляра С.В. не входить здійснення контролю за структурами органів ДВС, в т.ч. при виконанні рішення ЄСПЛ, як вказує позивач, а лише координація напрямків роботи та спрямування діяльності структурних підрозділів саме міністерства, які підпорядковані Державному секретарю Міністерства.

За сукупністю наведених обставин та враховуючи відсутність відкритого виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення ЄСПЛ від 17.07.14р. у справі №25663/02 та наявність постанови про закінчення відповідного виконавчого провадження по виконанню РЄСПЛ в зв'язку з його виконанням, суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та заступника міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляра С. В. щодо нездійснення контролю при виконанні РЄСПЛ, відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню. Як наслідок не підлягають і задоволенню і позовні вимоги про зобов'язання вказаних суб'єктів владних повноважень здійснити контроль та вжити додаткові заходи за виконанням РЄСПЛ.

Окремо щодо посилань на ряд рішень національних судів, які, на думку позивача, підтверджують невиконання РЄСПЛ, то такі до уваги судом не беруться виходячи з наступного.

Так, обґрунтовуючи свою позицію, позивач надає суду :

- Рішення Вінницького міського суду м. Вінниці у справі № 127/2-200/2004 (оскаржувались дії державного виконавця Печерського райвідділу ДВС м. Києва по виконанню рішення Замостянського райсуду м. Вінниці від 1.03.2004 р. та ставились вимога про зобов'язання направити інформацію). В подальшому в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа виданого у цій справі неодноразово приймались рішення за наслідками розгляду скарг ОСОБА_2 на рішення, дії та бездіяльність ДВС;

- Рішення Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 2-200/2004 (предметом спору стали вимоги про зміну дати в наказі про звільнення та в подальшому оскаржувалась постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 53654408);

- Рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/2272/16-а (предмет оскарження бездіяльність урядового уповноваженого в частині виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р. в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 1.03.2004 р.);

- Рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 802/292/17 предмет оскарження постанова державного виконавця Департаменту ДВС про закінчення виконавчого провадження у справі № 802/3745/15-а);

- Ухвала ВАС України у справі № К/50878/15 (предметом перегляду справа (2015 р.) про спір за позовом ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України, треті особи -Мінюст України, урядовий уповноважений у справах ЄСПЛ про визнання протиправною бездіяльність щодо своєчасного виконання рішення ЄСПЛ від 17.07.2014 р.);

- ухвала ВАС України у справі № 802/3745/15- а (предметом оскарження ОСОБА_2 стали бездіяльність Міністерства юстиції України, Відділу ДСВ Печерського районного управління юстиції у м. Києві, Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини).

В свою чергу у позові вказує на наявність наступних рішень:

- справа № 802/2468/15-а за позовом ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України, у якій 15.09.15 р. прийнято рішення про визнання протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року;

- справа № 802/3745/15-а за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України (відповідач 1), Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (третя особа 1), Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини (третя особа 2) та Державна казначейська служба України (третя особа 3), у якій 18.04.2016 р. прийнято рішення про:

- визнання протиправною бездіяльність Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" в частині виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року у справі № 2-200/2004 щодо проведення з ОСОБА_2 повного розрахунку при звільненні з роботи в ДАК "Укрресурси".

- зобов'язання Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 липня 2014 року у справі "ОСОБА_2 та інші проти України" (виконавче провадження ВП № 44360795) вчинити дії, спрямовані на виплату ОСОБА_2 невиплаченої йому станом на жовтень 2015 року заборгованості ДАК "Укрресурси" за рішеннями національних судів, які набрали законної сили, однак залишаються невиконаними, в сумі 1 188 937 грн. (тут слід зазначити, що рішення суду виконано та платіжним дорученням № 2994 від 3.08.16 р. 1188937,30 грн. виплачено).

- справа № 802/683/16-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій 1.07.16 р. прийнято рішення про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.04.2016 року № 50962948 та зобов'язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вирішити питання про прийняття виконавчого листа № 802/3745/15 - а, виданого 12.04.2016 року, до виконання в порядку встановленому ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження".

- справа № 802/727/16-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, Урядовий Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, у якій рішенням від 11.07.16 р. визнано протиправною та скасувано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.04.2016р. №50963031. Зобов'язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, вирішити питання про прийняття виконавчого листа №802/3745/15-а, виданого 12.04.2016р. до виконання, в порядку встановленому ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", за умови подання ОСОБА_2 виконавчого листа до примусового виконання.

Проте, вказаними рішеннями надавалась оцінка рішенням, діям чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень під час перебуванні на виконанні РЄСПЛ або ці рішення стосуються виконання рішення Замостянського районного суду, яке перебувало на виконанні у Печерському відділі ДВС та як окреме та відмінне від виконавчого провадження, відкритого на виконання РЄСПЛ у справі №25663/02. В інших випадках судові рішення стосувались оскарження дій щодо невиконання рішень окружного адміністративного суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилаються учасники справи, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Враховуючи, що наведені та надані позивачем судові рішення не стосуються предмету спору, вони судом при вирішені цього спору не враховуються та детально не досліджуються.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень і докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів та підстав, позовній вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо судових витрат у справі, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору. А тому при подачі позову до суду судовий збір не сплачувався, відповідно, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1).

Відповідач 1: заступник міністра з питань виконавчої служби Міністерства юстиції України Шкляр Сергій Володимирович (вул. Городецького, 13, м. Київ).

Відповідач 2: урядовий Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Ліщина Іван Юрійович (вул. Городецького, 13, м. Київ).

Відповідач 3: Департамент ДВС Мін'юсту України (вул. Городецького, 13, м. Київ).

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 23.07.18

Головуючий суддя Воробйова Інна Анатоліївна

Судді Альчук Максим Петрович

Мультян Марина Бондівна