Справа № 803/1210/16
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1210/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сорока Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області про визнання бездіяльності щодо не проведення повного розрахунку при звільненні протиправною та стягнення середнього заробітку в розмірі 20 237, 04 грн. за час затримки розрахунку при звільненні з 30.11.2015 року 12.05.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні 30.11.2015 року з позивачем не було проведено повний розрахунок, а саме: не виплачено одноразову грошову допомогу. Остаточні її виплати проведені лише 12.05.2016 року. Вважає, що цим відповідач порушив норми Кодексу законів про працю України, а тому просить визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Волинській області щодо непроведення повного розрахунку в день звільнення та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник відповідача у письмових запереченнях позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на те, що на момент звільнення позивача з посади поліцейського не існувало правового механізму нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з поліції, оскільки лише 02.03.2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №154, якою було передбачено виплату одноразової грошової допомоги поліцейським при звільненні зі служби в поліції. ОСОБА_3 поліції України від 15.04.2016 року визначено порядок нарахування та механізм фінансування одноразової грошової допомоги звільненим, відповідно до якого позивачу було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 32 805,грн. (з вирахуванням військового збору сума до виплати становила 32 312, 92 грн.) та направлено розрахунок до ОСОБА_3 поліції України для виділення цільового фінансування. Повний розрахунок із ОСОБА_1 був проведений 12.05.2016 року шляхом зарахування на особистий рахунок в банку. Крім того, вказує, що норми КЗпП України не поширюються на осіб, які проходять службу в поліції, та відповідно не можуть застосовуватись при розгляді питань щодо проведення розрахунків при звільненні зі служби в поліції. Враховуючи вищевикладене, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовлено повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року у справі № 803/1210/16 без змін.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 19 квітня 2018 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.07.2018 представником позивача подано клопотання про витребування від ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області та УМВС у Волинській області довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за останні 6 місяців, що передували даті звільнення.

17.07.2018 від ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області надійшло клопотання з поясненнями щодо долучення до матеріалів справи довідки про заробітну плату ОСОБА_1

В судове засідання 17.07.2018 сторони не прибули.

Як визначено частиною четвертою статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи.

Судом встановлено, що наказом ГУ НП у Волинській області від 27.11.2015 року №17о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України Про ОСОБА_3 поліцію з 30.11.2015 року. Вислуга років в календарному обчисленні на день звільнення позивача становила 18 років.

12.05.2016 року позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 32 312,92 грн., що підтверджується витягом з відомостей зарахування коштів на зарплатні картки працівників №43 у ПАТ КБ ПриватБанк, випискою з особистого рахунку від 11.08.2016.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ГУ НП у Волинській області щодо не проведення повного розрахунку в день його звільнення, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Як передбачає частина перша статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, законодавець закріпив обовязок роботодавця виплатити працівнику в день його звільнення усі належні йому від підприємства, установи, організації суми та поклав відповідальність за невиконання вказаного обовязку у вигляді виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частинами першою та другою статті 94 Закону України Про ОСОБА_3 поліцію від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України Про ОСОБА_3 поліцію проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або ОСОБА_3 поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України Про державну службу, а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно п.3 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач зобовязаний був виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у день звільнення ОСОБА_1 зі служби, тобто 30.11.2015.

Також, суд погоджується з доводами позивача, що несвоєчасне прийняття підзаконного нормативно-правового акту не може позбавляти його права на отримання виплат, гарантованих йому Законом з огляду на наступне.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 10 березня 2011 року по справі Сук проти України (Заява № 10972/05) висловив праву позицію, відповідно до якої держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Суд зазначає, що неприйняття або невчасне прийняття підзаконних нормативно-правових актів на виконання норм чинного закону, не може вважатися достатнім правовим підґрунтям для обмеження прав та свобод особи, гарантованих таким законом.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку з позивачем в день звільнення 30.11.2015 року.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд бере до уваги довідку про доходи ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області від 17 липня 2018 року №245, відповідно до якої позивачу було нараховане грошове забезпечення за листопад 2015 року в розмірі 3 747, 60 грн., оскільки згідно п.3 ч.2 Розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. При цьому середньоденний заробіток позивача за 1 день складає 124, 92 грн.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені становить 20 486, 88 грн. (124, 92 х 164 календарних дні затримки розрахунку), який слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295, підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, Закону України Про ОСОБА_3 поліцію, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 в день звільнення 30.11.2015.

Стягнути з ОСОБА_2 управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 20 486 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 88 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 (45260, Ківерцівський район, с. Дерно, вул. Першотравнева, 85)

Відповідач - Головне управління ОСОБА_3 поліції у Волинській області (43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 11)

Суддя Ю.Ю. Сорока