Справа № 750/4346/18
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/4346/18 Суддя (судді) першої інстанції: Требух Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу першого заступника начальника управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Рудницького Володимира Олександровича на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 червня 2018 року (місце ухвалення: місто Чернігів, час ухвалення: 09 годин 02 хвилини, дата складання повного тексту не зазначена) у справі за адміністративним позовом громадянина ОСОБА_1 до першого заступника начальника управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Рудницького Володимира Олександровича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Громадянин ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до першого заступника начальника управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Рудницького Володимира Олександровича про скасування постанови від 25.04.2018 року серії ПН МЧГ № 022871 про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 червня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконне, на його думку, рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позиція апелянта обґрунтована тим, що у відповідності до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі - Закон № 1382) іноземець зобов'язаний зареєструвати своє місце проживання. Примітка до ст. 203 КУпАП до спірних правовідносин не застосовується, оскільки вона містить виключення для особи, яка звернулася за захистом, щодо відсутності обов'язку реєстрації місця проживання лише до моменту звернення з відповідною заявою до органу ДМС, в той час як факт звернення зафіксовано 26.03.2018 р.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 26.03.2018 р. громадянин ОСОБА_1 звернувся до управління ДМС України в Чернігівській області із заявою про надання захисту в Україні, що підтверджується довідкою № 008648 від 26.03.2018 року, термін дії якої - до 26.04.2018 року.

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 прибув до управління Державної міграційної служби у Чернігівській області для продовження строку дії довідки про звернення за захистом.

Того ж дня головним спеціалістом вказаного управління Ганжею К. В. щодо позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: проживання з недодержанням встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, що є порушенням Закону № 1382 та п. 13 постанови КМ України від 28.03.2012 р. № 251.

25.04.2018 року винесено постанову серії ПН МЧГ № 022871 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 гривень (а. с. 7).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно абзацу 5 вказаної норми дія цієї статті не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

У відповідності до абз. 1 ст. 6 Закону № 1382 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Згідно ч. 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 (далі - Правила), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Аналогічні положення закріплені у ст. 3 Закону № 1382.

Крім того, згідно ст. 3 Закону № 1382 місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

З матеріалів справи вбачається, що на довідці про звернення за захистом в Україні відсутній штамп виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови про реєстрацію місця перебування позивача за формою, встановленою додатком 1 до Правил.

В той же час, застосована відповідачем санкція стосується недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, а саме: нереєстрації у 30-денний строк місця проживання.

З огляду на те, що чинним законодавством не передбачено проставляння штампу реєстрації місця проживання та місця перебування на довідці про звернення за захистом в Україні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що постанова Кабінету Міністрів України № 251 від 28 березня 2012 року, на яку посилається відповідач у оскаржуваній постанові як на підставу для притягнення до відповідальності, затверджує порядок оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання і технічного опису їх бланків, та не регулює порядок оформлення довідки про звернення за захистом в Україні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника начальника управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Рудницького Володимира Олександровича на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом громадянина ОСОБА_1 до першого заступника начальника управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Рудницького Володимира Олександровича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 17.07.2018 р.)