Справа № 816/717/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Головуючий І інстанції: Удовіченко С.О.

17 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/717/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2018, прийняте за адресою вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 29.05.18 по справі № 816/717/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
03.03.2018р., позивач, ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 січня 2015 року, викладене в пункті 14 Протоколу засідання Комісії від 12 лютого 2018 року №12,

- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняти рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 та надіслати його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що у період з 01.06.1986 по 22.07.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та 26.01.2015 позивачу встановлено 2 групу інвалідності по причині захворювання, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків на ЧАЕС. Звернувшись до Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", отримав рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2018р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача та третьої особи не адресу суду не надходило відзиву на подану апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач призваний на учбові збори Кременчуцьким об`єднаним військовим комісаріатом у військову частину № НОМЕР_1 з 01.06.1986 по 22.07.1986 та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою, виданою 20.12.2013 Кременчуцьким об`єднаним військовим комісаріатом, та посвідченням учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС (а.с. 24, 26).

Згідно архівної довідки від 06.11.2009 №47115 Галузевого державного архіву Міністерства оборони України по архівних документах військової частини №61610 ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС у період з 01.06.1986 (наказ №58) по 22.07.1986 (наказ №45) (а.с.25).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол від 01.12.2014 №3790 Центральної військово-лікарської комісії) захворювання рядового у відставці ОСОБА_1 , 1960 року народження: ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 23).

Згідно довідки Полтавської обласної МСЕК №1 від 09.02.2015 за результатами огляду позивача останньому встановлена 2 група інвалідності з 26.01.2015 безстроково по захворюванню, пов`язаному з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 22).

У грудні 2016р. позивач звернувся до Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності 2-гої групи, пов`язаної з проходженням військової служби, яка була направлена для розгляду до Полтавського обласного військового комісаріату.

Листом від 29.12.2016р. №10/1109/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив, що документи повертаються без реалізації у зв`язку з тим, що позивач звільнений зі строкової військової служби 29.12.1980, спеціальні збори проходили в період з 08.06.1986 по 22.07.1986, дата встановлення інвалідності 26.01.2015, інвалідність настала понад тримісячний термін після закінчення зборів, а тому виплата одноразової грошової допомоги в разі настання інвалідності на позивача не поширюється.

Не погодившись із зазначеним, позивач у березні 2017 року звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області із позовом до Полтавського обласного військового комісаріату. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 21.08.2017 у справі №524/1863/17 (провадження 2-а/524/302/17), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017р. позов ОСОБА_1 задоволено частково (а.с. 12-14). Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають в неподанні Міністерству оборони України заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів щодо призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, якій встановлена інвалідність 2 групи з 26.01.2015 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи для вирішення питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою КМУ №975 від 25.12.2013 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій частині вимог.

За результатами виконання вищевказаної постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 13.08.2018 №12/305 (а.с. 20) повідомив позивача про те, що рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол від 12.02.2018 №12, пункт 14) йому, як рядовому в запасі, звільненому 29.12.1980 зі строкової військової служби та визнаному 26.01.2015 інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відмовлено у призначенні одноразової допомоги відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки він брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, тобто вже після звільнення його з військової служби, як військовозобов`язаного, призваного на збори, а не як військовослужбовця. ОСОБА_1 інвалідність встановлено понад 3-місячний термін після закінчення зборів. Також, ОСОБА_1 в 2015 році отримав компенсацію за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову довів, що не порушував вимоги закону та прав позивача, що підтверджено доказами, які перевірено судом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 2 ст. 16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Отже, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з позицією позивача щодо безпідставності посилань відповідача в оскаржуваному рішенні на встановлення йому інвалідності понад 3-місячний термін після закінчення зборів, а також на участь останнього у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, тобто вже після звільнення його з військової служби, як військовозобов`язаного, призваного на збори, а не як військовослужбовця, як на обґрунтовані обставини для відмови у призначенні позивачу одноразової допомоги.

Стосовно доводів позивача щодо того, що законодавством визначені однакові умови для виплати військовослужбовцям як одноразової компенсації, так і одноразової грошової допомоги, а відтак, останній має право на отримання різниці між вже отриманою одноразовою компенсацією від Управління соціального захисту населення та одноразовою грошовою допомогою у зв`язку з інвалідністю, колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, у березні 2015р. позивач звернувся до органу праці та соціального захисту населення Автозаводського району м. Кременчука із заявою про призначення та виплату компенсації на харчування, одноразової компенсації при встановленні 2 групи інвалідності та допомоги на оздоровлення (а.с. 44-45).

Рішенням Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука від 09.06.2015р. позивачу призначено компенсацію у сумі 284,40 грн. (а.с. 46).

Призначення ОСОБА_1 в червні 2015 року одноразової компенсації при встановленні 2-ї групи інвалідності в розмірі 284,40 грн. підтверджується також наявним у справі листом Департаменту соціального захисту населення та питань АТО Управління соціального захисту населення Автозаводського району виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 09.12.2016 №08-15041 (а.с. 27).

Позивачем у позовній заяві не заперечується фактичне отримання ним у червні 2015р. одноразово суми компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статті 48 Закону №796-XII, у розмірі 284,40 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 7 ст. 16-3 Закону №2011-XII якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Згідно з абз. 1 ст. 48 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон №796-XII) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до ст. 60 Закону №796-XII особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України.

Так, оскільки позивач вже отримав допомогу відповідно до Закону №796-XII, то додаткове отримання ним одноразової грошової допомоги за Законом №2011-XII не є можливим.

Аналогічної позиції з даного питання притримується Верховний Суд у постанові від 27.03.2018 у справі №760/8809/17 (адміністративне провадження №К/9901/2092/18) (а.с. 96-100).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, суб`єкт владних повноважень, виконав обов`язок, покладений на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та довів правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 29.05.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 по справі № 816/717/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 17.07.2018.