Справа № 522/12600/18
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/1246/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в місті Одеси справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Азербайджану ОСОБА_3 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2018 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області завернулось до суду з позовом до громадянина Азербайджану ОСОБА_3 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Мотивують вимоги тим, що громадянин Азербайджану ОСОБА_3. 203 КУпАП. В подальшому відповідно до ст. 263 КУпАП його було затримано в адміністративному порядку.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі та в порядку ч.15 ст. 289 КАС України, призначений розгляд справи у день подання позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги по викладеним в позові підставам. Позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він є громадянином ОСОБА_2 та приблизно сім місяців тому втратив паспорт який ідентифікує його особу як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з порушенням правил перебування на території України 05 квітня 2018 року був притягнений до адміністративної відповідальності та прийнято рішення про його примусове видворення з території України. У встановлений строк до 04 травня 2018 року для добровільного виконання рішення про видворення він не виїхав з країни, оскільки захворів. Крім того, вважає, що має законі підстави для перебування на території України, оскільки в Україні проживає його батько та діти. При цьому, документи які підтверджують поганий стан його здоров'я та наявність родичів на території України суду не надав.

Крім того, відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволення з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилитиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобовязання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Матеріалами справи встановлено, що 05.04.2018 співробітниками Суворовського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, порушив правила перебування іноземців в Україні ухилився від виїзду після закінчення терміну перебування.

Зі слів громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, він прибув на територію України 27.02.2015 через прикордонний контрольний пункт України КПП «Гоптівка» на підставі паспорту громадянина ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 з терміном дії до 27.02.2020.

На даний час громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Даний факт свідчить про перебування відповідача на території України без законних на те підстав.

05.04.2018 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення строку перебування стосовно громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 000393 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 05.04.201 ПН МОД № 000393 був притягнутий до адміністративної відповідальності штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ, рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Також, 05.04.2018 року Суворовським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області було прийнято рішення про примусове повернення в країну походження громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язано його покинути територію України у термін до 04.05.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VІ передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

За спливом вказаного часу громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав.

Відповідач з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не звертався, відповідного бажання під час опитування не виявив, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

Згідно до п. 14 ст. 1 цього Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Згідно до частини 3 статті 3 розділу I Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 1 стаття 9 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Отже, відомості про перебування на території України на законних підставах громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні, що вказує порушення відповідачем вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

17.07.2018 року громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було повторно виявлено за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживання без документів на право проживання в Україні. В той же день, головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернулось до суду з позовом про затримання особи з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України На даний час у громадянина Азербайджану ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутній паспортний документ, обов'язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи.

Таким чином, відповідач проживає на території України без документів на право проживання в Україні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 203 КУаАП, у нього відсутній паспортний документ, який надає право здійснити виїзд з території України, які визначені ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилитиметься від виконання рішення про примусове повернення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах і тому не має можливості на даний час здійснити виїзд з території України, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача та забезпечення примусового видворення за межі України.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Згідно пункту 27 частини 1 статті Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VIпункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, державна установа, призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства:стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством України; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Як зазначає представник позивача в позовній заяві, ГУ ДМС України в Одеській області не зверталось з клопотанням про зобов'язання громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести заставу та з клопотанням про взяття даної особи на поруку підприємства, установи чи організації, в зв`язку з відсутністю механізму реалізації положень ст.289 КАС України при застосуванні до іноземця застави.

Враховуючи наведене в сукупності з тим, що коли інші менш жорсткі заходи (порука та застава), були розглянуті та визнані такими, що не можуть бути застосовані до даної ситуації, ГУ ДМС України вважає, що до громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, слід застосувати найбільш суворий захід, передбачений ч. 11 ст. 289 КАС України, як затримання з поміщенням останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання та до 17.01.2019 року.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, громадянин ОСОБА_3 не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його втечі, оскільки в останнього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання17 липня 2018 року та до 17 січня 2019 року.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 статті 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у письмовій формі через Приморський районний суд м. Одеси (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 17 липня 2018 року.

Суддя Л. М. Чернявська

17.07.2018