Справа № 757/55211/17-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Печерський районний суд м.Києва :

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Клекоцюк Р.Р., Новицької А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Пенсійного фонду України, за участю третьої особи: Верховної ради України про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.02.2017 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та після уточнення позовних вимог просить суд: - визнати нечинним рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Києва про відмову зарахувати до загального стажу і безперервного стражу наукової роботи період, коли позивач, як колишній депутат, тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надати позивачу попередню або раноцінну роботу (посаду) безпосередньо після закінчення строку повноважень позивача від 26.04.2017 року; - зобов'язати зарахувати до загального стажу і безперервного стажу наукової роботи період, який позивач, як колишній депутат, тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надати позивачу попередню або раноцінну роботу (посаду) безпосередньо після закінчення строку повноважень позивача з 11.05.1994 р. по 28.02.2014 р.; - визнати неправомірною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо, забезпечення вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення, контролю роботи територіальних органів у питанні додержання законодавства при призначенні (перерахунку) пенсій. При цьому позивач посилається на те, що 27.02.2017 року позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, з проханням зарахувати до загального стажу і безперервного стажу наукової роботи період, коли позивач, як колишній народний депутат, тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надати позивачу попередню або рівноцінну роботу (посаду) безпосередньо після закінчення строку повноважень позивача згідно ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про статус народного депутата України». Проте листом від 26.04.2017 року позивачу було повідомлено про відмову у цьому, незважаючи на те, що згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Таким чином, позивач посилається на те, що наявний у нього загальний стаж і безперервний стаж наукової роботи після 28.02.2014 року не міг зменшитися від набутого на цю дату через втрату чинності спеціальної норми ч. 3 ст.20 ЗУ «Про статус народного депутата України», а лише в подальшому до нараховувався згідно загальної норми Закону № 1058. З урахуванням викладеного, позивач просить задовольнити викладені в позові вимоги. В судовому засіданні позивач підтримав свій адміністративний позов та просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням заяви про їх уточнення. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, надав відзив на адміністративний позов. Представник відповідача Пенсійного фонду України у судовому засіданні заперечував проти задоволення адміністративного позову, надав відзив на адміністративний позов. Представник третьої особи Верховної ради України в судове засідання не з'явився, про розгляд адміністративного позову повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні з 16.01.2017р. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 № 1058. 18.04.2017 року позивач звернувся до Центрального об'єданого управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо перегляду трудового стажу, що враховується для пенсії та можливості призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про наукову та науково - технічну діяльність". Листом від 26.04.2017 року Центральне об'єдане управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило позивача про те, що після перевірки пенсійної справи помилок не виявлено, пенсія призначена згідно норм чинного законодавства. Зарахування стажу на умовах, що вказані позивачем, не передбачено нормами законодавства згідно якого позивачу призначено пенсію. Згідно ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», від 13.12.1991 р. №1977-ХІІ , чинного на час виникнення спірних правовідносин, пенсія науковому (науковому - педагогічному) працівнику призначається за досягненням пенсійного віку, зокрема, жінкам - за наявності страхового стажу не менше як 20 років, у тому числі стажу наукової роботи - не менше як 15 років. Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги в разі виходу на пенсію відповідно до ст.24 Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 р., з урахуванням положень ст.22-1, 22-02 цього Закону. Як вбачається з вищезазначеного переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 р., до цього переліку відносяться: керівник (ректор, президент, начальник, тощо); заступник керівник (перший проректор, проректор, віце-президент) з науково-педагогічної, наукової роботи; декан; завідуючий кафедрою; професор; доцент; директор бібліотеки; науковий працівник бібліотеки; старший викладач; викладач, асистент; керівник (завідуючий, начальник, директор), заступник керівника (завідуючого, начальника, директора) наукового підрозділу (інституту, частини, відділу, лабораторії, сектору, бюро, групи); головний науковий співробітник; провідний науковий співробітник; старший науковий співробітник; науковий співробітник; молодший науковий співробітник, учений секретар. Аналіз наведених положень Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та вказаної постанови Кабінету Міністрів України дає підстави для висновку, що законодавець пов'язує наукову діяльність з роботою наукового працівника у науковій установі (підрозділі), для якої така діяльність є основною. Відповідно до абзаців 1, 7 ст. 1 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» наукова діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань. Основними її формами є фундаментальні та прикладні наукові дослідження. Науково-дослідною (науково-технічною) установою (далі - наукова установа) є юридична особа незалежно від форми власності, що створена в установленому законодавством порядку, для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт. Стаття 1 вищезазначеного Закону дає визначення терміну «науково-технічної діяльності та наукового працівника» в такому значенні: науково-технічна діяльність - інтелектуальна творча діяльність, спрямована на одержання і використання нових знань у всіх галузях техніки і технологій. Її основними формами (видами) є науково-дослідні, дослідно-конструкторські, проектно-конструкторські, технологічні, пошукові та проектно-пошукові роботи, виготовлення дослідних зразків або партій науково-технічної продукції, а також інші роботи, пов'язані з доведенням наукових і науково-технічних знань до стадії практичного їх використання; науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації; Згідно ст. 6 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» науковий працівник може виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську. Дослідно-технічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах, лабораторіях підприємств. До посад науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівня акредитації, згідно Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 147.06.2000 р. №963, належать: керівник (ректор, президент тощо), заступник керівника (перший проректор, проректор, перший віце-президент, віце-президент), діяльність якого безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом, керівник філіалу, заступники керівника філіалу (діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом), керівник вищого навчального закладу післядипломної освіти, що акредитований за III або IV рівнем, його заступники (діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом), завідувач кафедрою - професор, професор, доцент, старший викладач, викладач, асистент, викладач-стажист, провідний концертмейстер, концертмейстер, декан, заступник декана, керівник навчально-наукового інституту у складі вищого навчального закладу IV рівня акредитації, його заступники (діяльність яких безпосередньо пов'язана з навчально-виховним або науковим процесом), вчений секретар, завідувач: докторантурою, аспірантурою, ординатурою, інтернатурою, підготовчим відділенням. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи (служби, навчання), а також архівними установами у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». До документів, що підтверджують трудовий стаж також належать довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутні документи , які б підтверджували стаж наукової роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про статус народного депутата України" від 17.11.1992 № 2790 (яка була чинна до 28.02.2014) до загального і безперервного стажу роботи (служби) за спеціаьністю, за якою народний депутат працював до його звільнення від виробничих або службових обов'язків, зараховується і той час, коли колишній народний депутат тимчасово не працював у зв'язку з неможливістю надати йому попередню або рівноцінну роботу (посаду) безпочередньо після закінчення строку його повноважень. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Стаття 2 КАС України передбачає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ є завданням адміністративного судочинства. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частиною 1 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, постановлених статтею 78 цього Кодексу. В матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи, які б підтверджували стаж його наукової роботи. Позивач із заявою за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» до управління не звертався.На час звернення позивача за призначенням пенсії на підставі ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про статус народного депутата України" від 17.11.1992 № 2790 (яка була чинна до 28.02.2014), вказана норма втратила чинність, таким чином підстав для врахування до страхового стажу період коли позивач не працював немає. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову, слід відмовити, оскільки під час розгляду даної справи не було встановлено неправомірності в діях відповідачів, оскільки останні діяли у спосіб встановлений законодавством та в межах наданих їм повноважень. Керуючись ст.ст. 159-163, 256 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Пенсійного фонду України, за участю третьої особи: Верховної ради України про визнання недійсним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Дата складання повного тексту рішення 13.07.2018 року.

Суддя Остапчук Т.В.