Справа № 703/3847/17
Суддя: Опалинська О. П.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/3847/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судових засідань Римському Д.І.

розглянувши в письмовому провадженні в залі суду в м. Сміла адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаркуша Миколи Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції, про оскарження дій посадової особи суб'єкта владних повноважень в зв'язку з накладенням адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаркуша М.М., в якому просить визнати протиправними дії суб'єкта владних повноважень - посадової особи інспектора УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Гаркуша М.М. від 09 грудня 2017 року та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №689043 від 09 грудня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у виді 510 гривень штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Гаркуша М.М. від 09 грудня 2017 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді 510 гривень штрафу за ч.3 ст.122 КУпАП, за те, що він 09 грудня 2017 року о 09 годині 30 хвилин в м. Київ на Харківському шосе №201, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику призначеного учасникам маршрутних транспортних засобів, чим створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, в зв'язку з чим порушив п.15.9 ПДР України. Винесену постанову вважає незаконною з наступних підстав. Так він близько 09 години 10 хвилин 09 грудня 2017 року їхав автомобілем в м. Київ по Харківському шосе №201. В цей час на панелі загорівся попереджувальний сигнал, який сповістив про несправність автомобіля. З метою уникнення будь-яких непередбачуваних ситуацій та уникнення перешкод іншим учасникам дорожнього руху він прийняв рішення зупинити транспортний засіб для подальшого вирішення проблеми та за можливості її усунення. Після зупинки автомобіля він ввімкнув сигнал аварійної зупинки згідно п.9.9 «а» ПДР України, а саме аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Після цього він зателефонував до сервісного центру, де йому повідомили, що такий попереджувальний сигнал може давати похибки та працівник сервісного центру пояснив як виправити недолік. Після того як він виправив недолік та хотів розпочати рух до його автомобіля під'їхав автомобіль патрульної поліції. Інспектор поліції, який підійшов до нього, повідомив, що він порушив правила ПДР України та склав вищевказану постанову. Він неодноразово просив інспектора поліції виміряти відстань від його автомобіля до майданчику призначеного учасникам маршрутних транспортних засобів та зафіксувати це на камеру, однак інспектор поліції Гаркуша М.М. категорично відмовився це робити. Вважає, що інспектором поліції Гаркуша М.М. при накладенні на нього адміністративного стягнення було грубо порушено вимоги ст.280 КУпАП, а саме не з'ясовано чи винен він у вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Жодним доказом вчинення ним правопорушення не підтверджено.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 березня 2018 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача, а саме Департамент патрульної поліції.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, інспектор УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Гаркуша М.М. в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмові пояснення, відповідно до яких, 09 грудня 2017 року близько 09 години 30 хвилин під час патрулювання ним був виявлений автомобіль НОМЕР_1, за адресою: м. Київ Харківське шосе №201, який був припаркований з порушенням правил дорожнього руху, а саме водій здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику призначеного для зупинки маршрутних транспортних засобів та створив перешкоду в русі для них. Як було встановлено під час розгляду справи, вищевказаним автомобілем керував ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Від ОСОБА_2 під час розгляду справи не надходило жодних заяв та клопотань, а лише було надано пояснення, в якому водій зазначив, що здійснив зупинку свого автомобіля для спілкування по мобільному телефону. Розглянувши справу згідно вимог глави 22 КУпАП, врахувавши всі обставини, які були з'ясовані під час розгляду справи та пояснення водія, ним було прийнято рішення винести постанову серії БР №689043 на водія ОСОБА_2 за порушення правил дорожнього руху, а саме за порушення п.15.9 ПДР України, та враховуючи, що водій створив перешкоду в русі для маршрутних транспортних засобів, постанову було винесено за ч.3 ст.122 КУпАП.

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції Жамбровський М.С. в судове засідання не з'явився, однак надав письмові пояснення, відповідно до яких, він з вимогами адміністративного позову не погоджується, вважає його безпідставним та необґрунтованим, а твердження позивача такими, що не відповідають дійсності з наступних підстав. Відповідно до постанови - 09 грудня 2017 року о 09 годині 30 хвилин за адресою: м. Київ Харківське шосе 201, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_2, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику призначеного для зупинки транспортних засобів, та створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.9 «е» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, внаслідок чого, прийнято рішення застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 гривень. Викладені в постанові обставини підтверджуються поясненнями відповідача. Так, при виконанні службових обов'язків відповідач помітив автомобіль НОМЕР_3, який стояв з порушенням ПДР, а саме ближче ніж 30 метрів до зупинки громадського транспорту та створював перешкоду руху. Підійшовши до вказаного автомобіля відповідач виявив водія, який в цей час сидів за кермом та розмовляв по мобільному телефону. Представившись, відповідач пояснив суть правопорушення та вказав водію, що його автомобіль перешкоджає руху маршрутних транспортних засобів. При перевірці документів було встановлено, що водієм являється позивач. Відповідачем було оголошено, що відносно позивача розпочинається розгляд справи про адміністративне правопорушення. Позивача було ознайомлено з ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Оскільки крім усного пояснення позивача, а саме: «що змушений був зупинитись з порушенням та як йому необхідно було переговорити по телефону», ніяких клопотань та зауважень не надійшло та з'ясувавши всі обставини, відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпА, а саме порушення правил зупинки передбачене п.15.9 «е» ПДР України. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, інспектором було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 гривень, шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР №689043 від 09 грудня 2017 року. Позивачу було роз'яснено право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.287-289 КУпАП, надано постанову для ознайомлення та вручено її копію. Враховуючи викладене, відповідач при винесенні постанови діяв у відповідності до наданих йому повноважень, з дотриманням процедури встановленої КУпАП та Інструкції, а відтак його дії є законними та правомірними. В адміністративній позовній заяві позивач викладає обставини, які обумовлюють його дії щодо необхідності порушення ним ПДР, але ні відповідачу при розгляді адміністративної справи, ні в позові до суду позивач так і не надав доказів їх настання, а саме: несправності автомобіля та необхідності здійснювати вимушену зупинку з порушення ПДР; факт консультації в телефонному режимі з сервісним центром, назва даного центру та телефонний номер; яким чином позивачу вдалося самотужки виправити несправність та в чому вона полягала. П. 9.9 «а» ПДР України, на який посилається позивач вказує, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі, та дана норма правил не дає дозволу здійснювати зупинку у заборонених ПДР України місцях. Таким чином, постанова є правомірною, а відтак позов не підлягає задоволенню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Згідно ч.3 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися в судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце такого були повідомлені належним чином, потреба у заслуховуванні свідків та експертів відсутня, відтак суд приходить до висновку про можливість судового розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження без фіксування адміністративного процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в адміністративному позові та поясненнях відповідача та третьої особи обставини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаркуша Миколи Миколайовича серії БР №689043 від 09 грудня 2017 року ОСОБА_2 - позивача у справі, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, за те, що він 09 грудня 2017 року о 09 годині 30 хвилин по Харківському шосе 201 в м. Києві, керуючи автомобілем НОМЕР_4, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику призначеного для зупинки маршрутних транспортних засобів та створив перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.15.9 «е» ПДР України (а.с.4).

Віповідно до ч.3 ст.122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п.15.9 «е» ПДР України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 вважає, що зупинку свого автомобіля по Харківському шосе 201 в м. Києві 09 грудня 2017 року близько 09 години 10 хвилин він здійснив з дотриманням правил дорожнього руху, а саме зупинив автомобіль на відстані більшій ніж 50 метрів до майданчику призначеного для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Жодного доказу на спростування вищевказаних доводів ОСОБА_2 відповідачем не надано.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи, вищевказану норму, інспектор роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гаркуша М.М. безпосередньо після виявлення адміністративного правопорушення, яке на його думку вчинив ОСОБА_2, зобов'язаний був зібрати докази, які свідчать про вчинення такого, однак в порушення вимог ст.251 КУпАП жодного доказу не зібрав, про що свідчить відсутність таких в матеріалах адміністративної справи.

При цьому, ст.251 КУпАП передбачено обов'язок інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаркуша М.М. зібрати докази, та жодним чином збирання таких не залежить від наявності чи відсутності заяв чи клопотань від особи, яка на думку останнього, вчинила адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд не приймає до уваги доводи відповідача та представника третьої особи про те, що ОСОБА_2 при складанні при розгляді справи про адміністративне правопорушення, жодних заяв чи клопотань не заявляв, які на їх думку є підставами для невиконання обов'язку щодо збирання доказів.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику призначеного для зупинки маршрутних транспортних засобів та створив перешкоду іншим учасникам дорожнього рух, жодним доказом не підтверджується та, на думку суду, ґрунтується виключно на його візуальному спостереженні, яким точно виміряти будь-яку відстань не представляється можливим.

Крім того, як стверджує представник третьої особи, ОСОБА_2 надав відповідачу пояснення - «що змушений був зупинитись з порушенням та як йому необхідно було переговорити по телефону».

Разом з тим, таке твердження представника третьої особи не відповідає матеріалам справи, оскільки відповідач, у своєму поясненні, та позивач, у позовній заяві, не зазначають, що останній визнав факт зупинки свого автомобіля з порушенням ПДР України, при цьому жодних доказів присутності представника третьої особи на місці події матеріали справи не містять.

Також суд не приймає до уваги доводи представника третьої особи про те, що позивач не надав доказів несправності автомобіля та необхідності здійснювати вимушену зупинку з порушення ПДР; факт консультації в телефонному режимі з сервісним центром, назва даного центру та телефонний номер; яким чином позивачу вдалося самотужки виправити несправність та в чому вона полягала, оскільки підстави зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у даному випадку складу адміністративного правопорушення та не розглядалися під час винесення інспектором роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гаркуша М.М. постанови про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст.222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невуноватості.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Враховуючи, що у відповідності до п. 2 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, суд вважає необхідним також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 222, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 77, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаркуша Миколи Миколайовича, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент патрульної поліції, про оскарження дій посадової особи суб'єкта владних повноважень в зв'язку з накладенням адміністративного стягненнязадовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Гаркуша Миколи Миколайовича щодо винесення відносно ОСОБА_2 постанови серії БР №689043 від 09 грудня 2017 року.

Постанову серії БР №689043 від 09 грудня 2017 року, винесену інспектором роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Гаркуша Миколою Миколайовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.5 п.15 «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Сторони справи:

Позивач - ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_5.

Відповідач - інспектор роти №1 батальйону №4 полку №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гаркуша Микола Миколайович, адреса: вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, 03048.

Третя особа - Департамент патрульної поліції, адреса: вул. Федора Ернста, буд.3, м. Київ, 03048, 6.

Головуючий О.П.Опалинська