Справа № 754/4306/18
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/4306/18 Головуючий у 1-й інстанції: Панченко О.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Мельничука В.П., Лічевецького І.В.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року

у справі №754/4306/18 (розглянутої в порядку спрощеного провадження)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача старшого лейтенанта Кривобока Віктора Володимировича тимчасово виконуючого обов'язки заступника батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції

про визнання незаконними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до старшого лейтенанта Кривобока Віктора Володимировича тимчасово виконуючого обов'язки заступника батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати незаконними дії старшого лейтенанта Кривобока Віктора Володимировича та скасувати постанову серії АР №270891 від 16.02.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на відсутність з його боку порушень правил дорожнього руху, та відсутність у відповідача належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 оскільки постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу є необґрунтованою та неправомірною.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції й прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом при винесенні рішення норм процесуального та матеріального права.

Відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. ст.315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 лютого 2018 року тимчасово виконуючим обов'язки заступника батальйону №3 полку №1 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Кривобоком В.В. було складено постанову серія АР №27091, якою притягнуто ОСОБА_2. до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись із такими діями та рішенням інспектора патрульної служби, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 мотивував своє рішення тим, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем обґрунтовано та за наявності належного підтвердження наявності складу правопорушення вчиненого позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення від 16.02.2018 року серії АР № 270891 вбачається, що 16.02.2018 року о 14 год. 40 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Toyota Prado», номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Саксаганського, 80 (нечітко зазначено цифри та номерний знак), здійснив зупинку/стоянку ближче 30 метрів від посадкового майданчику громадського транспорту та не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «ґ» та п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП за сукупністю скоєнного.

Перевіривши документи, відповідачем було винесено постанову АР №2708910 за ч.1 ст.126 КУпАП відносно позивача та накладено штраф у розмірі 425 грн., оголошено її зміст та роз'яснено ст.307,308 КУпАП щодо порядку її виконання.

Відповідно п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з 15.9 «е» Правил дорожнього руху України забороняється зупинка ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП України відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з відеозаписом з місця події було зафіксовано, що позивач не заперечував, що допустив зазначені порушення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтвердив факт порушення ним правил дорожнього руху, однак вважав, що відповідач мав скласти протокол а не постанову про накладення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Аналіз положень частин першої - третьої статті 258 КУпАП дозволяє дійти висновку, що їх дія поширюється:

1) на правопорушення, визначені в частині першій цієї статті;

2) у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

3) на випадки, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Частина друга статті 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення частини четвертої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, зафіксованих в автоматичному режимі, зокрема передбачених статтями 121 та 126 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов'язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на ту обставину, що фактично в постанові про накладення адміністративного стягнення неправильно зазначено літеру номерного знаку машини позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки нечітке зазначення номерного знаку не може бути підставою для скасування винесеної постанови.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підписана позивачем та не містить жодних зауважень до неї.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови серії про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення штрафу у розмірі 425,00 грн.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 272, 286, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: В.П. Мельничук

І.О. Лічевецький