Справа № 515/541/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 515/541/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Семенюк Л.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

при секретарі Іщенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 квітня 2018 року (м. Татарбунари, дата складання повного тексту рішення - 18.04.2018р.) за заявою Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області із позовом до Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Тузлівської сільради №189 від 23.03.2017 року про відмову йому в здійсненні викупу земельної ділянки, яка розташована за адресою: с.Лебедівка, вул. Центральна,16«а», Татарбунарського району, Одеської області;

- зобов'язати Тузлівську сільську раду на черговому пленарному засіданні розглянути та задовольнити його заяву шляхом прийняття рішення про викуп та проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки рекреаційного призначення для експлуатації та обслуговування майнового готельного комплексу «Парус» загальною площею 0,348 га, яка розташована за адресою: с.Лебедівка, вул. Центральна, №16 «а», Татарбунарського району, Одеської області.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №189-1 від 23.03.2017 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо викупу земельної ділянки». Зобов'язано Тузлівську сільську раду Татарбунарського району Одеської області повторно розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки площею 0,348 га, що розташована по вул.Центральна,16-а в с.Лебедівка Татарбунарського району Одеської області з вирішенням питання щодо проведення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки з метою її викупу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05.02.2018 року Татарбунарський районний суд Одеської області видав позивачу (стягувану) по даній справі №515/541/17 виконавчий лист.

10.04.2018 року Тузлівська сільрада Татарбунарського району Одеської області звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області із заявою про визнання вказаного вище виконавчого листа №515/541/17 від 05.02.2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 квітня 2018 року у задоволенні заяви Тузлівської сільради Татарбунарського району Одеської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, Сільський голова Тузлівської сільради Татарбунарського району Одеської області 03.05.2018 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказану вище ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 18.04.2018 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання суду 2-ї інстанції сторони не прибули, про день, час та місце розгляду справи були своєчасно та належним чином повідомлені. При цьому, від представника апелянта надійшла заява, в якій останній просив суд розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження та задовольнити його апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, з урахуванням обставин справи, вважає, що дана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №189-1 від 23.03.2017р. «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо викупу земельної ділянки». Зобов'язано Тузлівську сільську раду Татарбунарського району повторно розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки площею 0,348 га, що розташована по вул.Центральна,16-а в с.Лебедівка Татарбунарського району Одеської області з вирішенням питання щодо проведення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки з метою її викупу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.72-75).

05.02.2018 року за заявою стягувача ОСОБА_1 Татарбунарським районним судом Одеської області останньому було видано виконавчий лист, який передано на примусове виконання до Татарбунарського РВ ДВС ГТУ юстиції в Одеській області (а.с.82).

06.02.2018 року ст. державним виконавцем Татарбунарського РВ ДВС винесено постанову ВП №5571941 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №515/541/17 (а.с.88).

Проте, 13 жовтня 2017 року Тузлівська сільська рада Татарбунарського району на своїй ХХІХ сесії 1-го скликання розглянула заяву ОСОБА_1 щодо викупу земельної ділянки площею 0,348 га, що розташована по АДРЕСА_1 але за результатами голосування депутатів сільської ради по даному питанню рішення прийнято так і не було (а.с.90,91).

В зв'язку з вказаними обставинами позивач, вважаючи, що на момент видачі виконавчого листа він вже в добровільному порядку виконав рішення суду від 20.09.2017р., звернувся до суду із даною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи рішення та відмовляючи в задоволені заяви відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд 1-ї інстанції виходив з необґрунтованості, безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, цілком погоджується з вказаними висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з наступних підстав.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень ч.1 ст.374 КАС України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій та вже зазначалося вище, постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №189-1 від 23.03.2017р. «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо викупу земельної ділянки». Зобов'язано Тузлівську сільську раду Татарбунарського району повторно розглянути та прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки площею 0,348 га, що розташована по вул.Центральна,16-а в с.Лебедівка Татарбунарського району Одеської області з вирішенням питання щодо проведення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки з метою її викупу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.72-75).

Слід зазначити, що вказана постанова суду 1-ї інстанції ні ким із сторін в апеляційному порядку оскаржена не була та відповідно, 03.10.2017 року набрала законної сили.

Далі, як видно з матеріалів справи, 05.02.2018 року Татарбунарським районним судом Одеської області на підставі заяви стягувача від 05.02.2018р. (вх.№2а-908) ОСОБА_1 по даній справі було видано виконавчий лист, який, він, в свою чергу, передав на примусове виконання до Татарбунарського РВ ДВС ГТУ юстиції в Одеській області (а.с.82).

Також, по справі встановлено, що 06.02.2018 року ст. державним виконавцем Татарбунарського РВ ДВС, на підставі заяви стягувача винесено постанову ВП №5571941 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №515/541/17 (а.с.88).

Відповідно до вимог ч.5 ст.124 та ч.3 ст.129 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства. Обов'язковий характер судового рішення, постановленого іменем держави, підкреслює авторитет судової влади і сприяє утворенню в Україні режиму законності.

Аналогічні положення містяться і ч.ч.1-4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно зі змісту яких, в свою чергу, вбачається, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Крім того, ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено і гарантується, що право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Як передбачають положення ст.ст.1,2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми Конституції України та діючого законодавства, оскільки постанова Татарбунарського районного суду Одеської області від 20.09.2017 року ні ким із сторін не була оскаржена та набрала законної сили ще 03.10.2017 року, то відповідно, остання підлягає безумовному виконанню відповідачем (боржником).

Що ж стосується позиції відповідача (боржника) про те, що 13.10.2017 року Тузлівська сільська рада Татарбунарського району на своїй ХХІХ сесії 1-го скликання, на виконання вказаної постанови суду від 20.09.2017р., нібито вже розглянула заяву ОСОБА_1 щодо викупу земельної ділянки площею 0,348 га, що розташована по АДРЕСА_1 але не прийняла конкретного рішення у зв'язку із результатами голосування депутатів, то судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, до уваги її не приймає та розцінює критично, оскільки вказаною постановою суду від 20.09.2017р., серед іншого, було визнано протиправним та скасовано рішення Тузлівської сільської ради №189-1 від 23.03.2017р., а також зобов'язано сільську раду не тільки повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про викуп земельної ділянки, а і прийняти по ній рішення з одночасним вирішенням питання про проведення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки.

Проте, як свідчать матеріали справи, судове рішення у вказаній частині відповідачем до цього часу фактично не виконано і доказів зворотного (окрім протоколу ХХІХ сесії 1-го скликання від 13.10.2017р.) боржником не представлено. Відсутні такі докази (т.б. щодо скасування рішення сільради №189-1 від 23.03.2017р., щодо прийняття рішення по заяві та вирішення питання про проведення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки) і в матеріалах справи.

Отже, за вказаних обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що оскільки сільська рада, як боржник, в добровільному порядку фактично жодним чином не виконала рішення Татарбунарського районного суду від 20.09.2017 року по справі №515/541/17, а тому, відповідно, підстави для видачі позивачу 05.02.2018 року виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження за ним були та досі існують.

Окрім того, ще необхідно звернути увагу й на те, що заява відповідача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, взагалі є необгрутованою, недоведеною та безпідставною, а тому, відсутні і передбачені ст.374 КАС України правові підстави для її задоволення, що, в свою чергу, і було правильно встановлено судом 1-ї інстанції.

Як беззаперечно встановлено з матеріалів справи та вже зазначалося вище, спірний виконавчий лист, виданий позивачу 05.02.2018 року Татарбунарським районним судом Одеської області, був оформлений належним чином, не містить помилок (описок) та відповідає усім вимогам, встановленим до виконавчого документа, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», виданий судом у встановлений законом строк та прийнятий до виконання державним виконавцем, про що свідчить постанова від 06.02.2018р. про відкриття виконавчого провадження.

До того ж, слід зазначити і про те, що зі змісту приписів ст.ст.9,77 КАС України слідує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.150,151,154,308,309,310,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області - залишити без задоволення, а ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 16.07.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: Г.В. Семенюк

О.І. Шляхтицький