Справа № 815/2870/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2870/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Кутафін Д.В. (представник за довіреністю)

відповідач: Бутрик А.О. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" (65058, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок 21; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправними дій, зобов'язання прийняти податкову декларацію, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 липня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо невизнання звітності ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року як податкової;

зобов'язати Головне управління ДФС в Одеській області прийняти податкову декларацію ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року з додатками як податкову звітність за датою її отримання, а саме 18.05.2018р.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо невизнання звітності ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року як податкової є протиправними та не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки при складанні та поданні податкової декларації позивачем дотримано усіх вимог, передбачених п. 48.3 ст. 48 ПК України, Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 21 від 29.01.2016р., а повідомлення контролюючого органу про невизнання зазначеної звітності як податкової не містить конкретних порушень правил заповнення податкової звітності чи недоліків в її реквізитах.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, враховуючи, що ТОВ "Автомагістраль-Південь" при заповненні та поданні до контролюючого органу податкової декларації з ПДВ за квітень 2018 року допущено порушення вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України, п.7 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 21 від 29.01.2016р., а саме: у поданій декларації не було визначено особу, відповідальну за ведення бухгалтерського обліку. У попередній податковій декларації з податку на додану вартість за період березень 2018 року, поданій позивачем 20.04.2018р., відповідальною особою було зазначено ОСОБА_3 (код НОМЕР_1). Відповідачем акцентовано увагу, що у разі якщо за ведення бухгалтерського обліку і подання податкової декларації відповідає керівник, то така декларація підписується та подається таким керівником. Відтак, відповідач вважає, що отримавши податкову декларацію ТОВ "Автомагістраль-Південь" з ПДВ за квітень 2018 року, яку оформлено без дотримання визначених ст. 48 ПК України вимог, не визнаючи останню як податкову звітність, останній діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами.

Ухвалою від 19.06.2018р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 11.07.2018 р. о 14 год. 30 хв.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 11.07.2018 р., за клопотанням відповідача про надання часу для ознайомлення з відповіддю на відзив та надання заперечення на відповідь на відзив, оголошено перерву в судовому засіданні до 13.07.2018 р. 15 год. 00 хв.

У судовому засіданні 13.07.2018 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, керуючись КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 р.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» (65058, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок 21; ) як юридична особа зареєстроване 27.02.2006р. (номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 1 017770), що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 45-53).

Позивач взятий на податковий облік як платник податків у державній податковій інспекції у Приморському районі Головного управління ДФС в Одеській області з 01.03.2006р.

21.06.2012 р. ТОВ «Автомагістраль-Південь» укладено з ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області договір № 210620121 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних документів), поданих платником в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (а.с. 26-27).

Вказаний договір прийнято контролюючим органом та присвоєно реєстраційний номер , що підтверджується копією квитанції №2 від 21.06.2018 р. (а.с. 28).

ТОВ «Автомагістраль-Південь» направлено до ДПІ у Приморському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області засобами електронного зв'язку декларацію з ПДВ за квітень 2018 року (а.с. 11-22).

Зазначений документ доставлено до районного рівня ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області 18.05.2018р. о 16:49:38, реєстраційний номер документа , що підтверджується копією квитанції № 2 від 21.05.2018р. (а.с. 23).

21.05.2018р. (вих. № 7667/10/15-32-12-12-10) керівнику ТОВ «Автомагістраль-Південь» повідомлено, що надана платником податків ТОВ «Автомагістраль-Південь» () податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2018 року з додатками за № від 18.05.2018р. (код документа J0200119) надана з порушенням вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України, в зв'язку з чим зазначено про невизнання вказаної звітності як податкової декларації (а.с. 24).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи їх на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп. 16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У розумінні норм абз. 1 п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (п. 46.5 ст. 46 ПК України).

Відповідно до п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно п. 48.2 ст. 48 ПК України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід'ємною частиною;

ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

За приписами пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Достатнім підтвердженням справжності документа податкової звітності є наявність оригіналу підпису уповноваженої особи на документі у паперовій формі або наявність в електронному документі електронного цифрового підпису платника податку.

Відповідно до п.48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

За приписами п.п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Пунктом 49.4 ст.49 ПК України передбачено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Судом встановлено, що фактично невизнання контролюючим органом як податкової звітності податкової декларації ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року обумовлена недотриманням платником податків вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України, зокрема щодо не зазначення у поданій декларації відомостей про особу, відповідальну за ведення бухгалтерського обліку.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що станом на час подання податкової декларації ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року головний бухгалтер товариства була звільнена згідно наказу № 101-ЗВ від 17.05.2018р., на підтвердження чого позивач надав до суду копію наказу. Декларацію подано директором товариства з дотриманням вимог законодавства щодо її оформлення та подання, в тому числі вимог п. 48.3 ст. 48 ПК України.

Як встановлено судом, надана до контролюючого органу ТОВ «Автомагістраль-Південь» () податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2018 року з додатками за № від 18.05.2018р. (код документа J0200119) не містить відомостей щодо особи, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу та вказана податкова звітність не підписана такою особою. У графі «головний бухгалтер (особа, відповідальна за ведення бухгалтерського обліку)» вказаної декларації не зазначено жодних відомостей щодо такої особи, її ініціалів та прізвища, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та/або номера паспорта; підпис головного бухгалтера (особи, відповідальної за ведення бухгалтерського обліку) у декларації відсутній.

Суд звертає увагу, що за приписами п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити, зокрема такі обов'язкові реквізити: ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Крім того, відповідно до вимог пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України податкова декларація повинна бути підписана керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником.

Наказом Міністерства фінансів України № 21 від 28.01.2016р. затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість (далі - Порядок № 21).

Згідно пункту 7 розділу III Порядку № 21 передбачено, що податкова звітність повинна бути підписана:

1) керівником платника податку або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу. У разі ведення бухгалтерського обліку і подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником;

2) фізичною особою - платником податку або його законним представником;

3) особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації згідно з договором про спільну діяльність або з договором про управління майном;

4) особою, відповідальною за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації інвестора (оператора), який веде окремий податковий облік, пов'язаний із виконанням угоди про розподіл продукції.

Судом не беруться до уваги твердження позивача про те, що зазначена декларація подана з дотриманням вимог чинного законодаства, враховуючи, що у разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником, а станом на подання декларації, бухгалтера товариства звільнено, оскільки у контролюючого органу станом на дату надходження декларації була наявна інформація про особу, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу ТОВ «Автомагістраль-Південь» - ОСОБА_3 (код НОМЕР_1), якою подавалась податкова звітність за попередні періоди (за лютий, березень 2018 року), доказів звільнення станом на 18.05.2018р. вказаної посадової особи позивачем до контролюючого органу надано не було, а у поданій позивачем декларації не містяться усі, з визначених п. 48.3 ст. 48 ПК України, обов'язкові реквізити та остання не підписана особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до контролюючого органу, як того вимагає пп. 48.5.1 п. 48.5 ст. 48 ПК України.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 23.05.2018р. ТОВ «Автомагістраль-Південь» подано до контролюючого органу заяву форми № 1-ОПП з позначкою «Відомості про особу, відповідальну за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку», в якій зазначено ОСОБА_4, тобто після надіслання до контролюючого органу вищевказаної декларації.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, при складанні податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року з додатками за № (код документа J0200119) у графі декларації «дата подання» зазначено 14.05.2018р. Жодних пояснень з цього приводу під час судового розгляду представник позивача не надав.

Процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою контролюючого органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання органом державної податкової служби.

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до п.49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Таким чином, на контролюючий орган покладено обов'язок щодо перевірки наявності та достовірності заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 ПК України, під час прийняття податкової декларації.

За приписами п. 49.11 ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання;

у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

У свою чергу, згідно з п. 49.12 ст. 49 ПК України, у разі отримання відмови органу державної податкової служби у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення органу державної податкової служби у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що стадія прийняття податкової декларації контролюючим органом є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого посадовими особами контролюючого органу здійснюється візуальну перевірка декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Відтак, контролюючий орган встановивши відсутність/ недостовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 ПК України, у податковій декларації ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року, та повідомивши у встановлений ПК України строк про невизнання вказаної звітності як податкової декларації (лист від 21.05.2018р. (вих. № 7667/10/15-32-12-12-10), діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та ПК України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення відповідної дії, враховуючи, що за приписами п.48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Судом відхиляються доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо зазначення ТОВ "Автомагістраль-Південь" у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2018 року невірного найменування контролюючого органу, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, враховуючи, що у декларації зазначено скорочену назву контролюючого органу, на обліку у якому перебуває позивач, та жодним чином не свідчать про порушенням вимог п.48.7 ст.48 ПК України і не є дефектами її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи, у деклараціях з податку на додану вартість за попередні періоди позивачем також зазначалось скорочене найменування контролюючого органу та останні були прийняті.

Доводи контролюючого органу, зазначені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, щодо неподання разом з декларацією додатків згідно вимог п. 46.1 ст. 46 ПК України, а саме квартальної або річної фінансової звітності у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з податку на прибуток з урахуванням вимог ст. 137 ПК України, судом до уваги не беруться, оскільки позивачем подавалась податкова декларація з податку на додану вартість, а не податку на прибуток. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні зазначив про помилковість наведених доводів.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів п.49.8 ст. 49 ПК України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, а інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління ДФС в Одеській області прийняти податкову декларацію ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року з додатками як податкову звітність за датою її отримання, а саме 18.05.2018 р., суд зазначає наступне.

Позивачем з урахуванням ч.1 ст. 172 КАС України в позовній заяві об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Суд зазначає, що позовна вимога про зобов'язання вчинити певні дії є похідною від вимог про визнання протиправними дій чи бездіяльності, рішень владного суб'єкта та, як спосіб захисту порушеного права, застосовується судом у разі невиконання суб'єктом владних повноважень, покладених на нього обов'язків.

Тому вирішуючи питання стосовно позовних вимог щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, перш за все, слід дослідити питання наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності владного суб'єкта.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій Головного управління ДФС в Одеській області щодо невизнання звітності ТОВ "Автомагістраль-Південь" з податку на додану вартість за квітень 2018 року як податкової, відсутні підстави для задоволення похідних вимог про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль- Південь" (65058, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Романа Кармена, будинок 21; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправними дій, зобов'язання прийняти податкову декларацію,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.07.2018 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.