Справа № 815/6797/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6797/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Градовського Ю.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення щодо корегування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія"( Позивач) звернувся до Одеської митниці Державної фіскальної служби ( Відповідач) , в якому просив:

визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017р.

визнати протиправною та скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017р.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є протиправними, оскільки надані позивачем документи не містили розбіжностей, навпаки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому у митниці не було підстав для обгрунтованих сумнівів в правильності митної оцінки товару.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року - в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ТОВ «Дунайська імпортна компанія», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить постанову суду від 14 березня 2018 року -скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що документи, подані декларантом для митного оформлення Товару за ціною Контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими і підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про не правомірність висновків митного органу про наявність таких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу, Одеська митниця ДФС зазначила, що заявлена митна вартість товару, яка заявлена декларантом, не містила всіх відомостей, об'єктивно та документально підтверджених.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2017р. між ТОВ "Дунайська імпортна компанія" та фірмою Frutopolis S.A. (Греція) був укладений зовнішньо - економічний Контракт № 341/17 (далі - Контракт). (а.с.18-26)

Відповідно до умов Контракту фірма Frutopolis S.A. зобов'язалася поставляти, а ТОВ "Дунайська імпортна компанія" приймати та оплачувати товар, вказаний у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Контракту, у порядку та на умовах, обумовлених у Контракті.

Згідно Специфікації № 14 від 15.07.2017р. до Контракту та Інвойсу № 070 від 15.07.2017р., фірма Frutopolis S.A. на умовах поставки FСА-Скідра поставила ТОВ "Дунайська імпортна компанія" наступний товар:

1) персики свіжі, класу А, у пластикових ящиках - 990 шт., на 13 дерев'яних піддонах, врожай 2017р., країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага "брутто" - 10 596 кг., вага "нетто" - 9 906 кг. на загальну суму: 3 665,22 евро, де 0,37 евро за 1 кг без транспортних витрат;

2) нектарини свіжі, класу А, у пластикових ящиках - 800 шт., на 10 дерев'яному піддонах, врожай 2017р., країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага "брутто" - 8 666 кг, вага "нетто" - 8 116 кг на загальну суму: 3 895,68 евро, де 0,48 евро за 1 кг без транспортних витрат;

3) нектарини свіжі, класу В, у пластикових ящиках - 210 шт., на 3 деревяних піддонах, врожай 2017 року, країна виробництва - Греція, виробник - Frutopolis S.A., вага "бурто" - 2 374 кг., вага "нето" - 2 224 кг., на загальну суму - 733, 92 евро за 1кг без транспортних витрат.

На підставі Договору про надання послуг між позивачем та ТОВ "Брокерська Експедиційна Компанія "Атаман-Груп" декларантом ОСОБА_1 (надалі - декларант) з метою митного оформлення товару ТОВ "Дунайська імпортна компанія" для підтвердження його митної вартості до митного поста "Одеса-Порт" Одеської митниці ДФС подана електронна митна декларація № UА500060/2017/011542, де було визначено митну вартість товару, що імпортується за основним методом - за ціною зовнішньо - економічного Контракту № 341/17 від 05.07.2017р.

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав документи, які підтверджують митну вартість товару: зовнішньоекономічний контракт, Специфікація до Контракту про постачання товару, інвойс, прайс-листи виробника, пакувальний лист, сертифікат походження товару, митна декларація країни відправлення, документи, які підтверджують транспортні витрати (контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспортні витрати, книжка МДП).

Під час митного контролю товарів за МД № UА500060/2017/011542 від 18.07.2017р. програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості.

Також, під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з МД № UА500060/2017/011542 від 18.07.2017р., встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: МД № UА500060/2017/011542 від 18.07.2017р. подано для здійснення митного оформлення товарів "персику класу А та нектарини класу А, В", однак у експортній митній декларації не визначено клас товару, що не дає змоги перевірити вартість товару.

У зв'язку з чим, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012р., Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписки з бухгалтерської документації; 2) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

Крім того, декларанта додатково повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості.

18.07.2017р. уповноваженою особою декларанта - ТОВ "Брокерсько-експедиційна компанія "Атаман-Груп" надіслано повідомлення, що не було подано вагомих роз'яснень стосовно усіх виявлених розбіжностей та, що додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів надаватись не будуть.

Одеська митниця ДФС відмовила позивачу в митному оформленні та пропуску товарів по МД № UА500060/2017/011542 від 18.07.2017р., про що складена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017р. та роз'яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

18.07.2017р. Одеська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000103/2 (а.с.13-15), згідно якого відповідачем було визначено митну вартість товару, згідно якого:

рівень митної вартості товару - №1 персики свіжи класу А, митне оформлення яких вже здійснено, є більшім - 0,65 дол. США за кг. нетто, ніж заявлено декларантом, а саме: 0,526 дол. США/кг нетто;

рівень митної вартості товару - №2 персики свіжи класу А, митне оформлення яких вже здійснено, є більшім - 0,75 дол. США за кг. нетто, ніж заявлено декларантом, а саме: 0,652 дол. США/кг нетто;

рівень митної вартості товару - №3 персики свіжи класу В, митне оформлення яких вже здійснено, є більшім - 0,75 дол. США за кг. нетто, ніж заявлено декларантом, а саме: 0,48 дол. США/кг нетто.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів митним органом зазначено наступні розбіжності: 1) до митного оформлення була подана декларація № UА500060/2017/011542 від 18.07.2017р. з товаром персики класу А., нектарини класу А,В.

Однак в експортній МД клас товару не визначений; 2) по товару « нектарин» не можливо перевірити вартість товару по експортній МД, оскільки не вказана вартість за клас А та В. У зв'язку з чим, митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом.

Крім того, з аналізу баз даних ЄАІС встановлено, що :

рівень митної вартості товару № 1 МД є більшим ( МД від 15.07.2017 № UA 50060/2017/011342, МД від 15.07.2017 № UA 102150/2017/203185) та становить 0,65 дол. США/кг. нетто, ніж заявлено декларантом 0, 526 дол. США/кг. нетто, товар № 2 - 0, 325 дол. США/кг. нетто.

рівень митної вартості товару № 2 МД є більшим ( МД від 14.07.2017 № UA 125220/2017/706544, та становить 0,75 дол. США/кг. нетто, ніж заявлено декларантом 0, 652 дол. США/кг. нетто.

рівень митної вартості товару № 3 МД є більшим ( МД від 14.07.2017 № UA 125220/2017/706544, та становить 0,75 дол. США/кг. нетто, ніж заявлено декларантом 0, 48 дол. США/кг. нетто.

Товар позивача було випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України за МД № UА500060/2017/011597 від 18.07.2017р. (а.с. 47-51).

Вважаючи зазначені рішення незаконними та такими, що порушують права позивача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи не містили, всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов'язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частинами другою та третьою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Таким чином, необхідність подання експортної декларації може виникнути тільки у разі якщо подані основні документи, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. На письмову вимогу органу доходів і зборів, декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати (за наявності) додаткові документи, зазначені у ч.3 ст. 53 МКУ, у тому числі копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, законодавець не вважає експортну декларація єдиним та винятковим документом, якій підтверджує митну вартість товарів і декларант може її подати лише за наявність останньої.

Цільове призначення експортної декларації (ЕХ-1) - підтвердження експорту будь-якої продукції, яка виготовлена і продана в Європейському Союзі (ЄС) і експортується за його межі. Оформлення експортної декларації звільняє покупця від обов'язкової сплати внутрішнього ПДВ (VAT), який встановлений для всіх країн членів ЄС, тобто, цей документ потрібен Продавцю товару для підтвердження нульової ставки ПДВ та законність перетину кордону товаром.

Питання застосування митної декларації в режимі експорті /імпорті/, регулюється Міжнародною конвенцією про спрощення і гармонізацію митних процедур (Кіотська конвенція). При цьому, Кіотська конвенція не містить конкретних форм і правил заповнення митних декларацій. В Конвенції зазначено, що письмова форма декларації на товари повинна відповідати типовій формі Організації Об'єднаних Націй.

Формуляр-зразок ООН для зовнішньоторговельних документів є додатком до Рекомендацій №1., які були прийняти з метою забезпечення міжнародної основи для стандартизації документів, що застосовуються в сфері міжнародної торгівлі і при міжнародних перевезеннях, а також для візуального представлення таких документів. Формуляр-зразок ООН призначений для використання укладачами документів в якості типового формуляру інших міжнародних або національних формулярів - зразків, містить узгоджені специфікації, що стосуються розміру паперу, полів, оформлення документа та подання даних, у ньому вказані місця для розміщення певних видів інформації.

Але, ні Кіотська конвенція, ні Рекомендації № 1 на які посилається суд як на правову підставу у відмови щодо задоволення позову, не містять вимог щодо обов'язкової вказівки класу товару у експортній декларації. У свою чергу графа « 44» Формуляру-зразка ООН також не містить вимог щодо обов'язкової вказівки класу товару, крім його назви. Більш того, Рекомендації № 1 взагалі не є законодавчим актом, обов'язковим для застосування при оформлені митних документів, у тому числі експортної декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, Грецька експортна декларація, що подана до митного оформлення, заповнена представником Постачальника - компанії Фрутополіс та відповідає типовій формі ЕАД ( єдиний адміністративний документ), що затверджений Конвенцією про спрощення формальностей в торгівлі товарами.

У графі « 44 Додаткова інформація / Подані документи / Сертифікати та дозволи» експортної декларації зазначені відомості необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Так, у графі « 44», крім інших документів, зазначений інвойс, за яким був поставлений товар, а саме №380/070 де « 380» - це код документу (назва документу) - інвойс, а « 070» - безпосередньо номер інвойсу.

В свою чергу у інвойсу № 070 зазначені наступні данні: номер та дата Контракту, за якім був поставлений Товар, найменування постачальника та покупця Товару, найменування Товару, розділ товару по класам, вартість товару, вага товару, а також умови постачання Товару, згідно Інкотермс 2010, та географічний пункт переходу відповідальності за втрату товару - FCA - Скідра (Греція).

Також, до митного оформлення, крім Контракту на постачання товару, експортної декларації та інвойсу були надані інші документи, які підтверджують контрактну вартість товарів, та які містять розділення товарів, що постачаються, на класи, а саме: Специфікація до Контракту про постачання товару, Прайс - листи виробника, Пакувальний лист.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що усі документі, які були подані до розмитнення товару, у тому числі щодо підтвердження вартості товару, пов'язані між собою однаковою інформацією щодо товару, у кожному документі йде взаємне посиланням на інші документи, що були додані до митного оформлення.

Тобто, суд мав можливість дослідити цей документ та встановити його належність до інших документів, поданих для розмитнення спірної партії товару.

Крім того, відсутність розділення товарів по класам не є принциповим для підтвердження митної вартості товару у зв'язку з наступним.

З метою визначення митної вартості товарів Україні діє спеціальний класифікатор продукції та послуг - Державний класифікатор продукції та послуг (далі - ДКПП). Це систематизоване зведення назв угруповань продукції та послуг, кодування яких побудовано на ієрархічній системі класифікації.

Слід зазначити, що у ДКПП взагалі відсутнє розподілення товару, який ввозив Позивач, по класам. Так згідно ДКПП для Персиків визначений єдиний код « » та одна позиція без виділення класів.

Розділення на класі потрібно та зручно для визначення та пояснення при розмитнені товару різної ціни на один і той же вид товару. Тобто, великий фрукт коштує дорожчі чим дрібнішого калібру. Контрактна вартість товару визначається виключно за домовленістю сторін та вказується у Специфікації та інвойсі, які були надані митниці та суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з апелянтом стосовно того, що твердження Відповідача щодо неможливості визначити вартість товару у зв'язку з відсутністю у експортної декларації розділення товарів на класи, є безпідставними.

Крім того, слід зазначити, що суд першої інстанції за власною ініціативою вдався до обговорення та оцінки питання щодо включення тари до ціни товару та надання належних документів щодо підтвердження вартості пакування та тари, питання умов постачання в прас - листі, чого не містить оскаржуване рішення Відповідача про корегування митної вартості.

Стосовно цього, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 685 ЦКУ « Тара та упаковка за договором купівлі-продажу» Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до розділу А.9. умов постачання FCA офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, Продавець зобов'язаний за свій рахунок оплатити витрати, пов'язані з упаковкою, необхідної для перевезення товару.

Як вбачається з матеріалів справи, питання пакування товару та тари повністю врегульоване розділом 7 Контракту 336/17 від 27.04.2017р. «Пакування та маркировка».

Так, згідно з п. 7.2. Контракту обов'язок упаковки і маркування товару покладається на Постачальника. Данні витрати входять до ціни товару та не підлягають відшкодуванню.

Згідно з п. 7.1. Контракту товар може поставлятися як у зворотній тарі та і у тарі Постачальника, яка не підлягає поверненню та її вартість входить до ціни товару.

При цьому у п. 7.1. зазначено, якщо товар постачається у зворотній тарі, то це тара ПОКУПЦЯ. А якщо у незворотної, то це тара ПОСТАЧАЛЬНИКА та включається до ціни товару.

Поставка спірного товару була здійснена у тарі Постачальника товару, відповідно її вартість також вже входить у ціну товару. За вказаних обставах, у спірних правовідносинах вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв'язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Крім того,за змістом ст. 58 МКУ при визначені митної вартості товару, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплати за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами.

За змістом наведеної норми вбачається, що наведені складові митної вартості товарів додаються до неї (митної вартості) тільки в тому разі якщо вони не включаються до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплати. При постачанні спірного товару вартість тари та пакування включена до ціни товару, яка вказана у інвойсі та тому, при визначені складових митної вартості товару, не повинна була додаватися окремо.

Особлива процедура заповнення митної декларації щодо визначення статусу тари у якої поставляється товар визначена Класифікатором особливості переміщення товарів через митний кордон України, затверджений Наказом Мінфіну № 153 від 17.07.2015р.

При розмитненні спірної партії товару декларантом у митної декларації № UA 500060/2017/009800 було вказане значення «ZZ00», що позначає що тара не зворотня та її вартість входить у ціну товару. Наявність зворотної тари зазначається також Постачальником у митної декларації країни відправлення, а саме у графі « 31», « 31/2» та з пакетом документів для розмитнення повинен бути наданий Проформа-інвойс.

При відсутності зворотньої тари ці графи відсутні та не підлягають заповненню. Тобто статус тари визначається самим постачальником та відповідність цих відомостей перевіряється митницею Греції. У наданої до митного оформлення експортної декларації відсутні відомості щодо зворотньої тари, що підтверджується печаткою митниці Греції на цьому документі.

Крім того, слід також зазначити, що відповідно до норм чинного законодавства митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України (ЄФІС), яка містить відповідну інформацію.

Проте, правовий статус такої автоматизованої системи, порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб'єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним Кодексом України не передбачено. У зв'язку з чим, ЄФІС , даними якої оперує митний орган, на час розгляду справи має статус для службового користування, зазначена база не містить об'єктивних даних, які підтверджуються документально відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною контракту та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Дані ЄФІС не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом та не можуть бути використана в якості належного доказу по справі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

У відповідності з ст.ст. 179, 189, 190 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначити зміст договору на основі вільного волевиявлення, суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни.

При здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі види продукції, за винятком тих, на які встановлено державні ціни.

З огляду наведене, колегія суддів зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне також зазначити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачем під час проведення митного контролю і митного оформлення товару не було надано всі необхідні документи, визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. На думку колегії суддів, подані документи містили достовірні дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України.

Згідно з положеннями ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку колегії суддів відповідач не довів правомірність прийнятих ним картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів. Водночас, апеляційна скарга містить доводи щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, та прийняв рішення, яке підлягає скасуванню.

Згідно до ст. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення щодо корегування митної вартості - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів № UA500060/2017/000103/2 від 18.07.2017р.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови Одеської митниці Державної фіскальної служби у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00816 від 18.07.2017р.

Стягнути з Одеської митниці ДФС () за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» () судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 8 648 (вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13.07.2018р.

Суддя - доповідач :

Судді: