Справа № 826/1232/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2018 року № 826/1232/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Кириленка О.М. (довіреність від 02.01.2018 року № ДВ/01-02/01), представника відповідача Демченка С.В. (довіреність 16.02.2018 року №1907/9/28-10-10-18), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія"

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.10.2017 року № та №

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія" (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № та № від 25.10 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 19.04.2018 року.

Позивачем обґрунтовано позовні вимоги тим, що за результатами камеральної перевірки від 28.09.2017 року з питань своєчасності перерахування позивачем до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року, Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкові повідомлення - рішення від 25.10.2017 року № та №.

Відповідно до висновків актів перевірки встановлено порушення позивачем абзацу першого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України щодо терміну сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року, з огляду на що, зобов'язано позивача сплатити штраф до державного бюджету.

Позивач, вважаючи, що повнота нарахування і сплати податків не може бути предметом камеральної перевірки та має досліджуватися документальною перевіркою, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення, винесені на підставі акту про проведення камеральної перевірки від 28.09.2017 року.

Через канцелярію суду 28.03.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні.

У підготовче засідання 19.04.2018 року з'явилися представники сторін.

Під час підготовчого засідання представником позивача подано уточнену позовну заяву, відповідачем відзив на позовну заяву (уточнену).

Судом оголошено перерву у підготовчому засіданні на 31.05.2018 року з метою надання учасникам справи часу подати суду додаткові докази.

Через канцелярію суду подано 20.04.2018 року відповідачем відзив на позовну заяву (уточнену), 30.05.2018 року позивачем відповідь на відзив на уточнену позовну заяву.

У судове засідання 31.05.2018 року з'явилися представники сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.07.2018 року.

Через канцелярію суду 25.06.2018 року відповідачем подано заперечення.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 11.07.2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено акт від 28.09.2017 року про результати проведення камеральної перевірки ТОВ «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» () з питань своєчасності перерахування до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року.

Відповідно до результатів перевірки, зазначених в акті, встановлено, що граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість настає 30.10.2015 року, проте, суму податкового боргу 6 853 049,00 грн. за вересень 2015 року сплачено позивачем наступними платежами: 1) платіжне доручення від 14.12.2015 року №3600399 на суму 3 623 000,00 грн., 2) платіжне доручення від 30.12.2015 року №4 на суму 3 229 829,00 грн., 3) суму 220 грн. сплачено 25.11.2015 року.

Відповідно до висновку акту від 28.09.2017 року дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасно сплачені самостійно визначені грошові зобов'язання з податку на додану вартість за вересень 2015 року від 20.10.2015 року № на суму 7 056 614,00 грн., кількість днів затримки відповідно 25, 44, 60.

Офісом великих платників податків ДФС від 25.10.2017 року винесено податкові повідомлення-рішення №, №.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 28.12.2017 року №31936/6/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги залишено без змін податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 25.10.2017 року №, №, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи, що податкові повідомлення - рішення, винесені на підставі акту перевірки від 28.09.2017 року, є протиправними та підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Надаючи оцінку твердженням позивача на порушення відповідачем законодавчо встановленого порядку проведення камеральної перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 258.2.1 п. 258.2 статті 258 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент сплати позивачем грошового зобов'язання податку на додану вартість (2015 рік)) контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння рентної плати здійснюють контролюючі органи.

Відповідно до п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно визначення, наведеного у пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Порядок проведення камеральних перевірок врегульовано статтею 76 Податкового кодексу України. А саме, така перевірка проводиться посадовими особами податкового органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Згідно з пунктом 76.2 цієї ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

При цьому, акт про результати камеральної перевірки може стати підставою для донарахування податкових зобов'язань, про що платнику повідомляють податковим повідомленням - рішенням. Податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його замісником) протягом 10 робочих днів, наступних за днем вручення платнику податків акта перевірки (п. 86.8 статті 86 ПК України).

Також, питання проведення камеральних перевірок врегульовано Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, затвердженими наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 року №165 (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Зокрема, відповідно до п.п. 2.5.1 п. 2.1 Методичних рекомендацій після закінчення строку, наданого платнику податків в інформаційному (електронному) повідомленні для самостійного виправлення помилок, проводиться камеральна (електронна) перевірка, за наслідками якої складається (формується): у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності - Акт про результати камеральної перевірки.

З аналізу вищенаведених норм статті 75 і 76 Податкового кодексу України вбачається, що предметом камеральної перевірки у даному випадку може бути лише податкова звітність, тобто правильність відомостей, зазначених у відповідній податковій звітності.

Натомість, у зв'язку з внесеними змінами до Податкового кодексу України, починаючи з 01.01.2017 року пп. 75.1.1 п. 75.1 статті 75 цього Кодексу викладено у новій редакції, якою передбачено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Тобто, право проведення перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання в межах камеральної перевірки надано контролюючому органу лише з 01.01.2017 року, з огляду на що, відповідачем протиправно проведено камеральну перевірку у 2017 році щодо своєчасності сплати позивачем податку на додану вартість за жовтень місяць 2015 року на підставі податкового законодавства, яке набуло чинності з 01.01.2017 року.

Зокрема, твердження відповідача щодо проведення камеральної перевірки на підставі строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, суд вважає помилковим, оскільки нормою, застосованою відповідачем як підставу проведення камеральної перевірки також набуто чинності 01.01.2017 року, з огляду на що, у відповідача відсутні підстави застосовувати строки давності для здійснення камеральної перевірки у 2017 році своєчасності сплати грошового зобов'язання за жовтень 2015 року.

Як зазначалось вище, предметом проведення камеральної перевірки ТОВ «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» () було питання своєчасності перерахування до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість за вересень 2015 року.

Водночас, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають вимогам податкового законодавства, а тому інформація, зібрана відповідачем відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю, не відноситься до предмета перевірки та не може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, суд також враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

При цьому, згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № та № від 25.10 2017 року підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин

Разом з тим, відповідачем як суб'єктом владних повноважень в ході судового розгляду не доведено обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень. Відповідно до платіжного доручення №3235 від 17.01.2018 року позивачем сплачено суму судового збору в розмірі 1 7625, 00 грн. та відповідно до платіжного доручення №3248 від 20.02.2018 року суму судового збору в сумі 18 796, 82 грн.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення відповідної суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи позивача та відповідача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС від 25.10.2017 року № та №.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» (63524, Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. 152 Стрілецької дивізії, буд. 16, ) судові витрати в розмірі 20558,82 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДВ «Нафтогазовидобувна компанія» (63524, Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. 152 Стрілецької дивізії, буд. 16, ).

Відповідач: Офіс великих платників податків ДФС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11г, ).

Повний текст рішення складено 20.07.2018 року.

Суддя Л.О. Маруліна