Справа № 826/14700/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з19 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Глущенко Я.Б.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 березня 2018 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Києві, дата складання повного тексту рішення - відсутні) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за 2017 рік, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у розмірі 151677,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач не є ні власником, ні користувачем земельної ділянки, за яку йому нараховано податок. Позивач є власником ? частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28 квітня 2017 року №2.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, що 28 квітня 2017 року відповідачем складено оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення №2, яким останньому визначено суму податкового зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб у розмірі 151 677, 10 грн.

Не погоджуючись із визначеним відповідачем податковим зобов'язанням, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно даних державного земельного кадастру, земельна ділянка, що розташована за адресою: м. Київ, нросп. Голосіївський, 118 в, відноситься до 157-ї економіко - планувальної зони, грошова оцінка в межах зони з 01.01.2017 становить 1 221, 90 грн./ кв.м.

Колегія суддів звертає увагу на посилання відповідача, а саме на те, що позивач 15.08.2016 самостійно звернувся із заявою до контролюючого органу з метою взяття останнього на податковий облік, як платника земельного податку у зв'язку із купівлею об'єкта нежитлового фонду, за адресою: АДРЕСА_1

На підставі вище вказаної заяви та відповідно до п. 287. п. 287,6 ст. 287, п.п. 269.1.2 п. 269.1 сі. 269 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою; платниками плати за землю являються землекористувачами земельних ділянок у зв'язку з чим, вищевказане підтверджує неправомірність дій контролюючого органу під час обрахування та винесення податкового повідомлення - рішення.

Щодо посилання суду першої інстанції, що відповідачем під час нарахування земельного податку користувався даними з довідки №Н-00271/2019 про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка видана позивачеві від 18.04.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що ні одним нормативно - правовим актом не передбачено та не затверджено завіряння розрахунку податку за землю.

Відповідно до п.п.58.1 ст.58 ПК України, до податкового повідомлення - рішення до даються розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Окрім зазначеного вище звертає увагу на те, що згідно ПК «Кадастр» власниками земельної ділянки загальною площею 0.2884 га. розташованої«) за адресою АДРЕСА_1 є чотири власники, а саме: ОСОБА_4; ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

У зв'язку з чим, необхідно відокремити вищевказану площу, яка обраховується та є у власності кожного із власників окремо, тобто загальну площу земельної ділянки поділи на 4-рк власники (0,2884:4=0,0721 га), так ми отримали скільки га земельної ділянки розташованою за адресою: м. Київ, просн. Голосіївський, 118 в є у власності кожного власника.

Тобто, за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 є у власності 0.0722 га земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо посилання на витяг з бази даних міського земельного кадастру станом на року за кодом земельної ділянки 79:336:065 дана земельна ділянка на якій знаходиться нежитлове приміщення №1 18-в розташоване по проспекту Голосіївському в м. Києві обліковується за ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_2, але права (право власності та право користування ) на земельну ділянку відсутні, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно зазначених вище посилань позивач підтверджує, що він є власником частини земельної ділянки 79:336:065 розташованою за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим у нього виникає обов'язок сплати земельного податку за земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1, площею 0.0072098.

Враховуючи вищевикладене нормативно грошова оцінка в 2017 році за земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 118-В площею 0,072098 гектару, становить: 501 411 8, 90 грн-1221,9x720,98х2х 1,5х 1.249х 1,433х 1.06 де: 1221,90 грн. - грошова оцінка за 1 кв. м.; 720,98 кв. м. - площа земельної ділянки; 2 - функціональний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки; 1.5 - узагальнюючий локальний коефіцієнт.

Дані коефіцієнти використано відповідно до рішення Київської міської ради від' 03.07.2014 року № 23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», рішення вводиться в дію з 01.07.2015 року (згідно з рішенням Київської міської ради від 10.12.2014 року №565/565) із змінами і доповненнями; 1,249 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Держземагенства від 14.01.2015 року № 6-28-0 22-215/2-15; 1,433 - коефіцієнт індексації грошової оцінки, відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2016 року № 6-28- 0.22-201/2-16 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель».

Ставка земельного податку в 2016 році обраховується відповідно до п.5 додатку З «Положення про плату за землю в місті Києві» до рішення Київської міської Ради від 23.06.2011 року № 242/5629 зі змінами та доповненнями, та становить - 3%.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 березня 2018 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задоволити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 березня 2018 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 24 липня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

Я.Б. Глущенко