Справа № 803/1201/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1201/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними дій щодо відмови виключити з Єдиного реєстру боржників запису щодо ОСОБА_1 у зв'язку з виконавчим провадженням №55207128 та зобов'язання виключити зазначені відомості з Єдиного реєстру боржників.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача відсутня заборгованість щодо стягнення якої було відкрито виконавче провадження, однак при зверненні до відповідача для виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників начальником відділу ДВС протиправно було відмовлено у вчиненні таких дій, в той час як наявність запису в реєстрі порушує та обмежує права позивача як власника нерухомого майна.

З огляду на зазначене, позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 13.07.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11:00 20.07.2018 року. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України.

У поданому відзиві на позов від 19.07.2018 року №18989 представник відповідача заперечила позовні вимоги та просила в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, мотивуючи наступним:

- виконавчий документ стягувачу було повернуто в грудні 2017 року після вчинення усіх необхідних виконавчих дій щодо позивача відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- в травні 2018 року, після оплати ОСОБА_1 штрафу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження арешт з майна позивача було знято;

- позивач звернувся до ВДВС із заявою не щодо виключення відомостей про нього з Єдиного державного реєстру боржників, а із заявою про закриття виконавчого провадження на підставі ч.9 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», на яку у встановлені законодавством терміни відповідачем було надано роз'яснення про правомірне вчинення усіх дій державним виконавцем відповідно до вимог вказаного Закону та Інструкції з організації примусового виконання рішень;

- жодні права позивача як власника рухомого чи нерухомого майна не порушуються.

Представниками сторін 20.07.2018 року через канцелярію суду було подано заяви про розгляд справи без їх участі та із зазначенням про підтримку вимог та заперечень викладених у позовній заяві та відзиві на позов, в зв'язку з чим ухвалою суду від 20.07.2018 року постановлено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.11.2017 року старшим державним виконавцем Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №55207128 з примусового виконання постанови ПС2 №302128 від 10.04.2015 року, виданої Володимир-Волинським відділом поліції ГУНП у Волинській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 510грн. на користь держави.

Постановою від 21.11.2017 року накладено арешт на майно, яке належить боржнику, однак після отримання відповідей реєстраційних органів щодо відсутності майна, на яке може бути звернено стягнення, 26.12.2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову ВП №55207128 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

10.05.2018 року після надходження на депозитний рахунок Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ коштів для повної оплати штрафу, старшим державним виконавцем винесено постанову ВП №55207128 про зняття арешту з майна ОСОБА_1

14.05.2018 року позивач звернувся до начальника Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ із заявою про закриття виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Листом від 21.05.2018 року №12848/03-7-21 відповідач повідомив позивача, що виконавче провадження ВП №55207128 з примусового виконання постанови ПС» №302128 від 10.04.2015 року вже завершено 26.12.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в зв'язку з чим державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження відповідно до вимог п.15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також ОСОБА_1 було роз'яснено його право на оскарження дій державного виконавця до адміністративного суду.

Не погодившись з наданою йому відповіддю на заяву, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне надати правову оцінку правомірності дій відповідача після виникнення спірних правовідносин, відлік чого почався з моменту надання Володимир-Волинським міськрайонним ВДВС ГТУЮ відповіді (лист від 21.05.2018 року №12848/03-7-21 - а.с.43) на заяву ОСОБА_1 (а.с.39).

Згідно з п.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні 14.05.2018 року із заявою до Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ не ставив вимоги щодо виключення відомостей відносно нього з Єдиного реєстру боржників, а лише просив закрити (фактично закінчити) виконавче провадження в зв'язку з повною оплатою на користь держави коштів в сумі 711грн. за примусове виконання постанови ПС2 №302128 від 10.04.2015 року, виданої Володимир-Волинським відділом поліції ГУНП у Волинській області, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З огляду на викладене, публічно-правового спору з приводу відмови відповідача виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників не виникло, оскільки такі вимоги позивачем у заяві від 14.05.2018 року не ставились, жодних правових обґрунтувань саме таких вимог дана заява не містить, а відтак таке право позивача відповідачем не оспорювалось та не заперечувалось, оскільки не було предметом розгляду, що виключає можливість суду надавати правову оцінку наявності відомостей щодо ОСОБА_1 у Єдиному реєстрі боржників.

Натомість, суд констатує, що як при завершенні виконавчого провадження шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.12.2017 року (в зв'язку з відсутністю майна у боржника), так і при вчиненні дій щодо зняття арешту з майна боржника після надходження на депозитний рахунок Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ коштів від позивача, посадовою особою відповідача дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Так, згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з п.15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 року №512/5, при надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження.

Таким чином, з огляду на викладені правові норми, старшим державним виконавцем Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ правомірно при надходженні коштів від ОСОБА_1 не відновлювалось виконавче провадження, а було знято арешт з майна позивача (боржника у виконавчому провадженні) шляхом винесення відповідної постанови від 10.05.2018 року, оскільки фактично виконавче провадження ВП №55207128 було завершене в зв'язку з поверненням 26.12.2017 року виконавчого документа стягувачу згідно з постановою державного виконавця і відсутні дані щодо його повторного пред'явлення до органу ДВС таким стягувачем.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень надав суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування правомірності надання відповіді щодо дій посадових осіб Володимир-Волинського міськрайонного ВДВС ГТУЮ, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, відповідно сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 704грн.80коп. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 272, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 272, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя В. В. Дмитрук