Справа № 826/576/18
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/576/18 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко І.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Сорочка Є.О. Борейко Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної комісії Міністерства Внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центральної комісії Міністерства Внутрішніх справ України з розгляду питань пов`язаних з встановленням статусу учасника бойових дій, в якому просив:

- визнати протиправним рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни №2/VII/X/1 від 10.07.2017 р. щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій, у відповідності до Порядку надання статусу учасникам бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивача ОСОБА_1 наказом ГУ МВС України в Київській області від 14 травня 2014 року № 338 о/с призначено міліціонером батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Київщина».

Наказом ГУ МВС України в Київській області від 17 вересня 2014 року № 875 о/с, молодшого сержанта міліції ОСОБА_1 , міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Київщина» звільнено з органів внутрішніх справ у запас з (постановкою на військовий облік) за п. 63 «і» ( у зв`язку з не проходженням випробування в період іспитового строку).

Наказом ГУ МВС України в Київській області «По особовому складу» від 07.06.2014 р. № 446 о/с дск, наказано, на виконання вимог шифотелеграми МВС України від 06.06.2014 року № 9784 дск, для виконання завдань визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції, відрядити особовий склад з 07 червня 2014 року до особливого розпорядження до міста Сватово Луганської області по батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Київщина» старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Київщина».

Крім зазначених наказів в матеріалах справи наявні посвідчення про відрядження.

Відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління МВС України в Київській області від 13.10.2014 року № 3/в/5488, старшина міліції ОСОБА_1 з 07 червня по 01 серпня 2014 року знаходився у відрядженні для несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей.

Пізніше, позивач звернувся до відповідача з заявою про надання статусу учасника бойових дій.

Рішенням комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни №2/VII/X1 від 10.07.2017 р. позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, на підставі абз. 3 п. 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413 та п. 2, 4 Розділу ІІ Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ з питань розгляду матеріалів про визнання учасників бойових дій, учасниками війни, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.08.2016 р. № 868, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.09.2016 р. за № 1271/29401.

Позивач не погодившись з таким рішенням, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 р. № 638-IV визначає повноваження суб`єктів, які безпосередньо здійснюють боротьбу з терроризмом.

Згідно вказаної норми, Міністерство внутрішніх справ України спільно з Національною поліцією організовує боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, позивач ніс бойове чергування на блокпостах в зоні проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в складі БПСМОП «Київщина».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем виконувались функції МВС України з надання сил і засобів для проведення антитерористичної операції.

У відповідності до п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII (далі - Закон № 3551), у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання Закону № 3551, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).

Згідно з пп. 1 п. 2 Порядку № 413, статус учасника бойових дій надається: - військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції; - працівникам підприємств, установ та організацій, які залучалися і брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Абзацом 1 пункту 21 Порядку № 413 встановлено, що статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

Підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є :

- для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 Порядку № 413, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень);

- для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 Порядку № 413, - документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення або направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень), а також документи, що були підставою для прийняття керівниками підприємств, установ, організацій рішення про направлення осіб у таке відрядження.

Пунктом 5 Порядку № 413 визначено, що рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, ДФС (далі - комісія);

- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Згідно п. 6 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

В свою чергу, згідно п. 4 Порядку № 413, у разі перебування особи в зоні АТО більше 30 календарних днів для встановлення статусу учасника бойових дій необхідні наступні документи:

- витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції,

- витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції,

- документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Колегія суддів зауважує, що на момент перебування позивача у відрядженні, вказаний порядок не діяв.

Як зазначалося, в матеріалах справи наявні накази про відрядження та посвідчення про відрядження з відмітками про прибуття позивача в зону АТО.

Так, із довідки начальника УКЗ ГУ НП у Київській області від 16.11.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу в ГУ МВС України в Київській області на посаді міліціонера батальйону ПС МОП «Київщина» в період з 04.05.2014 р. по 22.09.2014 р., звільнений з органів внутрішніх справ наказом ГУ від 17.09.2014 р. № 875 о/с за п.63 «і» (у зв`язку з непроходженням іспитового строку).

Відповідно до наказу ГУ МВС України в Київській області від 07.06.2014 р. № 446 о/с дск, ОСОБА_1 перебував у відрядженні в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Матеріали на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України відносно ОСОБА_1 не направлялись, у зв`язку з відсутністю у Головному управлінні наказу Антитерористичного центру при СБУ про підтвердження періоду його участі в антитерористичній операції.

Проте, зі змісту листа Штабу антитерористичного центру при СБУ від 22.11.2016 року № 33/7-12135 вбачається, що наказами керівника АТЦ при СБУ ОСОБА_1 до проведення АТО особисто не залучався.

У відповідності до п. 6 Порядку № 413, комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

В той же час, вказаний пункт визначає, що комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 не запрошено на засідання комісії МВС, не заслухано пояснення свідків, які разом з позивачем проходили службу в батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_1 », перебували в зоні АТО та, як стверджує позивач, отримали статус учасника бойових дій.

Під час апеляційного розгляду справи позивач надав до суду апеляційної інстанції оригінали заяв громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , в яких вказані громадяни підтверджують участь позивача у виконанні завдань антитерористичної операції в районі її проведення під час його відрядження.

Дане питання повинно було бути враховане комісією при прийнятті рішення.

В той же час, відмовляючи позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, комісія на засідання позивача не запросила, всіх обставин справи не встановила.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що відсутність рішення Антитерористичного центру при СБУ про залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції, у даному випадку, не є безумовною підставою для відмови у наданні статусу учасника бойових дій.

В Україні діє принцип верховенства права, у відповідності до якого, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Перебуваючи у відрядженні в зоні АТО та ризикуючи власним життям і здоров`ям, позивач мав законні сподівання бути визнаним державою учасником бойових дій.

Натомість, відповідач не дослідив всіх обставин справи, зокрема, не отримано пояснення свідків, не з`ясовано причин відсутності рішення Антитерористичного центру при СБУ про залучення позивача до виконання завдань антитерористичної операції .

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення як такого, що винесено передчасно без з`ясування всіх обставин справи та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій, у відповідності до Порядку надання статусу учасникам бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпідставно відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст.229, 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни №2/VII/X/1 від 10.07.2017 р. щодо відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Зобов`язати комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій у відповідності до Порядку надання статусу учасникам бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 413.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Сорочко Є.О.
Повний текст постанови виготовлено 16.07.2018 року