Справа № 820/3873/18
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 липня 2018 р. № 820/3873/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді - Білової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013, ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61019, код НОМЕР_1) про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в якому просить суд зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (керівника суб'єкта господарювання) забезпечити допуск Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до здійснення у його присутності перевірки стану додержання (виконання) вимог законодавства у сфері (з питань) цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на об'єкті ФО-П ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, згідно дозволу, яким є дане рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області було здійснено спробу проведення у період з 19 по 20 квітня 2018 року позапланової перевірки виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на об'єкті ФО-П ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1. Здійснити зазначену перевірку в запланований період не вдалось, оскільки ФО-П ОСОБА_1 посадових осіб Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до її проведення допущено не було. Підставою для звернення з цим позовом позивач зазначає положення Методичних рекомендацій з ведення службової документації щодо планових (позапланових) перевірок, затверджених наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11.01.2018 №13.

Представник відповідача ОСОБА_2 - у поданому до суду відзиві на позов просив відмовити в його задоволенні, вважаючи його необґрунтованим. Зазначив, що співробітниками позивача 19.04.2018 без будь-якого повідомлення здійснена спроба проведення перевірки виконання припису, складеного у 2012 році. На момент візиту до магазину, що належить відповідачу, останній перебував у відрядженні, про що було повідомлено продавчинею магазину. Однак, як дізнався відповідач з позовної заяви та додатків до неї, 19.04.2018 був складений акт не допуску до перевірки, який також не направлявся відповідачу.

Представник позивача надав відповідь на відзив, якому спростовував посилання представника відповідача та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивачем у 2012 році проводилася перевірки додержання (виконання) суб'єктом господарювання, ФО-П ОСОБА_1, вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, за результатами якої були складені акт перевірки № 175 від 11.06.2012.(а.с.19).

В ході проведення перевірки було встановлено низку порушень, зокрема: в складі конторські приміщення не відокремлені протипожежними; перегородками та перекриттям з встановленням протипожежних дверей 2 типу; приміщення не забезпечені системами протипожежного захисту; не проведені заміри опору та ізоляції електричних мереж; не забезпечено захист території від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів; конторські приміщення та приміщення серверної не дообладнані сповіщувачами автоматичної пожежної сигналізації з виведенням сигналу на пульт централізованого спостереження, які викладені в акті перевірки № 175 від 11.06.2012, в результаті чого були складені припис на усунення порушень вимог пожежної безпеки (а.с. 20)

На підставі посвідчення на проведення перевірки від 18.04.2018 №68 та наказу на проведення перевірки від 18.04.2018 №98 фахівці Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області вийшли на перевірку виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (а.с.14-17).

У зв'язку з не допуском посадових осіб позивача до проведення перевірки ними було складено акт про недопущення до проведення позапланової перевірки від 19.04.2018 (а.с.18), в якому зазначено що відмова полягає у тому, що ФО-П ОСОБА_1 перебуває у м. Трускавець, в телефонній розмові повідомив продавцю, що буде через 2 тижні, після приїзду до м. Харкова зв'яжеться з представниками позивача.

Вважаючи дії ФО-П ОСОБА_1 щодо відмови у допуску уповноважених осіб позивача до проведення заходу державного нагляду (контролю) протиправними, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого позову, враховуючи що позивачем є суб'єкт владних повноважень, суд виходить з наступних приписів діючого законодавства.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України (ч.4 ст.5 КАС України).

При цьому, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом.

Поряд з цим, частинами 1 та 2 ст.46 КАС України, визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Однак, відповідно до ч.4 ст. 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об'єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об'єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб'єкту владних повноважень законом.

Зазначений перелік адміністративних позовів суб'єкта владних повноважень, з якими він може звернутись до суду, в пункті 5 містить бланкетну норму, яка відсилає до приписів інших законів, які надають право звернення до суду суб'єкту владних повноважень.

Послідовний аналіз переліку підстав для звернення суб'єкта владних повноважень до суду дає можливість дійти висновку, що він повинен мати достатні адміністративні можливості для здійснення визначених йому законом завдань та функцій, і лише у випадках, коли Конституцією чи законами України встановлені судові обмеження його діяльності, він звертається до суду з позовом по суті для отримання судового дозволу.

Такі звернення мають бути зумовлені необхідністю виконання покладених на них завдань і функцій, а використовувати свої повноваження вони можуть лише з метою, з якою це повноваження надане.

Згідно з п. 1 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Вимогами частини 1 статті 64 Кодексу цивільного захисту України визначено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в областях.

Згідно з вимогами п. 3 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 визначено: «Основними завданнями ДСНС є: 1) реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; 2) здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб;...»

Приписи Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачають звернення контролюючого органу до суду в таких випадках:

- на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. (ч.7 ст. 7 його Закону);

- у разі несплати суб'єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев'ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку. (ч. 3 ст. 12)

Отже, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» чітко визначено вичерпний перелік позовів, які можуть бути подані до суду до підконтрольних об'єктів та установ на виконання завдань та функцій держави.

При цьому суд зазначає, що приписи п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не доводить підстав для звернення з даним позовом, оскільки підставою для проведення позапланової перевірки відповідача є наказ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області №98 від 18.04.2018

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до 31 грудня 2018 року позапланові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються органами державного нагляду (контролю): за рішенням суду.

Тобто, вказаною нормою передбачено, що рішення суду може бути самостійною підставою для проведення позапланового заходу нагляду (контролю).

У спірних правовідносинах позивач звертається до суду з позовом про усунення перешкод в реалізації його права на проведення перевірки, яка вже ним самостійно призначена.

Отже, п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не надає позивачу права на звернення до суду з позовом про зобов'язання суб'єкта господарювання забезпечити допуск посадових осіб контролюючого органу до здійснення перевірки.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Методичних рекомендацій з ведення службової документації щодо планових (позапланових) перевірок, затверджених наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11.01.2018 №13, якими визначено, що у разі якщо суб'єкт господарювання не допускає посадових осіб ДСНС до проведення перевірки в цілому чи до окремих приміщень об'єкта перевірки, що здійснюється в установленому законодавством порядку, посадовою особою, яка здійснює перевірку, складається Акт про недопущення до проведення планової (позапланової) перевірки (примірну форму наведено у додатку 4 до Методичних рекомендацій). Після поштового відправлення або вручення Акта про недопущення посадових осіб ДСНС до проведення планової (позапланової) перевірки ДСНС або її територіальні органи звертаються до адміністративного суду з відповідним позовом стосовно надання дозволу на здійснення перевірки та зобов'язання суб'єкта господарювання забезпечити допуск до її здійснення.

Суд зазначає, що не є належним посилання позивача в позовній заяві на п. 5 розділу ІІІ Методичних рекомендацій з ведення службової документації щодо планових (позапланових) перевірок, затверджених наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 11.01.2018 №13, оскільки відповідне право звернення до суду має бути визначено тільки безпосередньо законом.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається. У зв'язку з цим визначений законом предмет позову, з яким суб'єкт владних повноважень може звернутися до суду при здійсненні ним владних управлінських функцій, не підлягає розширеному тлумаченню.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року (справа 21-281а12), який суд враховує відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Суд зазначає, що перешкоджання посадовим особам контролюючого органу у проведенні позапланової перевірки є підставою для застосування до відповідача санкцій, передбачених законодавством та для притягнення до адміністративної відповідальності згідно положень КУпАП.

Отже, позивач обрав неналежний спосіб захисту (відновлення) свого порушеного права, шляхом звернення до суду з позовом, право на звернення з яким у нього відсутнє.

Враховуючи, що Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами не передбачено право позивача звертатись до суду з вимогою про зобов'язання підконтрольного суб'єкта господарювання забезпечити допуск Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області до здійснення у його присутності перевірки стану додержання (виконання) вимог законодавства у сфері (з питань) цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки на об'єкті підконтрольного суб'єкта господарювання, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013, ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,61019, код НОМЕР_1) про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 липня 2018 року.

Суддя Білова О.В.