Справа № 463/4011/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4753/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Обрізка І.М., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2018 року, ухвалене суддею Шереметою Г.І. в місті Львові у справі № 463/4011/17 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24 липня 2017 року № 0006-вих.3299/135,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до суду, у якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 24 липня 2017 року № 0006-вих.3299/135, якою позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 8500 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

На підтвердження позовних вимог позивачка покликається на те, що, відповідно до вказаної постанови, позивачці ставиться в вину порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, а саме: проведення будівельних робіт з будівництва фундаменту із встановленням на ньому металевого каркасу по довжині фундаменту, без попереднього погодження та отримання дозволу на виконання вказаних робіт. Вказану постанову вважає незаконною, необґрунтованою та винесеною за відсутності доказів її вини, оскільки порушення, яке ставиться їй в вину, не вчиняла, так як жодних будівельних робіт з будівництва фундаменту не здійснювала. У відповідності до положень п.п. 6, 9 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого Постановою КМУ від 07.06.2017 року № 406 до таких будівельних робіт належать: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, гаражів, тощо. Позивачка зазначає, що жодних робіт по будівництву фундаменту не здійснювала, а лише здійснила встановлення тимчасової споруди - навісу, який використовуватиметься для зберігання належних її сім'ї автомобілів.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано прийняту 24.07.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові постанову № 0006-вих.3299/135, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2018 року та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення норм матеріального права та додатково зазначає те, що за результатами проведеної позапланової перевірки на об'єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що громадянкою ОСОБА_1, проведено будівельні роботи з будівництва фундаменту із встановленням на ньому металевого каркасу по довжині фундаменту. Відповідач вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення прийнято за наявності достатніх доказів вини позивачки у здійсненні будівельних робіт, без отримання відповідного дозволу на будівництво саме фундаменту, а не встановлення бортового каменю і зведення на ньому металевого каркасу, який здійснює навантаження на цей фундамент. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що згідно з оскаржуваною постановою на позивачку накладено штраф в розмірі 8 500 грн., а не 17 000 грн., як зазначив суд першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що на підставі листа Личаківської районної адміністрації від 12.05.2017 року № 4-33-922, адресованого Інспекції ДАБК у м. Львові, щодо скерування акта попередження ЛКП № 507 від 03.05.2017 року про самочинне будівництво за адресою: АДРЕСА_1, прийнято наказ № 131П від 20.06.2017 року про проведення позапланової перевірки на об'єкті будівництва «Будівництво фундаменту та кам'яної огорожі» за адресою: АДРЕСА_1. Предмет перевірки згідно з наказом - дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. З врахуванням вказаного наказу, 22.06.2017 року складено та видано направлення № 450-ПП для проведення позапланового заходу, строк дії направлення з 22.06.2017 року до 06.07.2017 року.

Наказом № 152-П від 07.07.2017 року продовжено термін перевірки, про що прийнято відповідне направлення № 471-ПП від 07.07.2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1, а також протокол про адміністративне правопорушення від 10.07.2017 року та видано припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил.

На підставі вищевказаного акта та протоколу, 24.07.2017 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові прийнято постанову № 0006-вих.3299/135 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Виходячи із змісту постанови, позивачу ставиться у вину порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, а саме: проведення будівельних робіт з будівництва фундаменту із встановленням на ньому металевого каркасу по довжині фундаменту без попереднього погодження та отримання дозволу на виконання вказаних робіт всупереч вимогам п.1 ч.1 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач не встановив дійсної природи проведених позивачем будівельних робіт. Будь-яких вимірів, які б могли підтвердити, що зведений об'єкт дійсно фундамент і він відповідає вимогам, які ставляться державними будівельними нормами до фундаментів відповідачем не проведено.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, зокрема органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 3 цієї статті визначено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові є виконавчим органом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Львівської міської ради.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем була проведена позапланова перевірка позивачки у зв'язку з надходженням листа від Личаківської районної адміністрації № 4-33-922 від 12.05.2017 року.

Пунктом 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.2011 року № 553 (далі - Порядок № 553) передбачено, що під час проведення перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Згідно з пунктами 16, 17 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Пунктом 18 Порядку № 553 визначено, що керівникові кожного суб'єкта містобудування, щодо якого складений акт перевірки, або його уповноваженій особі надається по одному примірнику такого акта. Один примірник акта перевірки залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

В матеріалах справи відповідно до наведених вимог Порядку № 553, наявне направлення для проведення позапланового заходу від 20.06.2017 року № 450 - пп та від 07.07.2017 року відповідно до наказу № 152-п від 07.07.2017 року про продовження строків проведення позапланової перевірки, пред'явлення якого під час перевірки сторони не заперечують, а також акт перевірки № 1 від 10.07.2017 року. В акті перевірки зазначено, що позивачка отримала акт перевірки про що розписалась, а отже 10.07.2017 року, тобто під час проведення перевірки позивачка була присутня (а.с. 62).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).

Згідно з пунктом 19 Порядку №553 припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

В матеріалах справи міститься припис без номера від 10.07.2017 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому зазначено про необхідність усунення виявлених порушень протягом 30-ти днів з дня його отримання. В приписі міститься відмітка про його отримання позивачкою (а.с. 67).

Процедура накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (далі - штрафи), що передбачені Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» врегульована Порядком накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244 (далі - Порядок № 244).

Згідно з п. 9 Порядку № 244 про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю, які згідно з функціональними обов'язками здійснюють державний архітектурно-будівельний контроль (далі - уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю), складають протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Уповноважена посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю складає протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності у двох примірниках, один з яких надається під підпис суб'єкту містобудування, що притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, не пізніше трьох робочих днів з дня складення акта перевірки такого суб'єкта містобудування.

Пунктом 13 Порядку № 244 встановлено, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності підписується особою, яка його склала, суб'єктом містобудування, який притягається до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також свідками (у разі наявності).

В матеріалах справи наявний протокол про адміністративне правопорушення без номера від 10.07.2017 року, складений у присутності позивачки. В протоколі міститься відмітка про його отримання 10.07.2017 року (а.с. 69).

Відповідно до пункту 15 Порядку № 244 протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та інші матеріали подаються посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, уповноваженій розглядати справу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з метою вирішення питання притягнення до відповідальності та накладення штрафу протягом трьох днів після його складення.

Згідно з пунктом 17 Порядку № 244 справа може розглядатися за участю суб'єкта містобудування, який притягається до відповідальності, або його уповноваженого представника, експертів, інших осіб.

Відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Неприбуття суб'єкта містобудування у визначений час і місце не перешкоджає розгляду справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться 24.07.2017 року о 15 год. 00 хв.

24.07.2017 року справу про адміністративне правопорушення розглянуто без участі позивачки, яка будучи належним чином повідомлена, на засідання не прибула та прийнято постанову № 0006-вих.-3299/135 про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення. Відповідна постанова надіслана на адресу позивачки поштою.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідачем дотримано порядок проведення перевірки стосовно правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 6 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків входить до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Спір у цій справі в цілому полягає в тому, чи дійсно позивачкою зведено на земельній ділянці тимчасову споруду з влаштуванням фундаменту.

Згідно з додатком Б ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд» (далі - ДБН В.2.1-10-2009) фундамент - частина будівлі чи споруди, переважно підземна, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену ґрунтами (природну) чи штучну. Тут же містяться визначення - фундаменти малозаглиблені, мілкого закладання, фундаменти заглиблені, фундаменти глибокого закладання, тобто різних видів фундаментів залежно від глибини закладення.

Відповідно до п. 5.1 та 5.2 ДБН В.2.1-10-2009 фундаменти слід проектувати виходячи з розрахункових схем, що передбачають сумісне деформування об'єктів з основами, з урахуванням типу основ (природні чи штучні), характеру чи способу передачі навантажень від будівель та споруд на основи; схеми можливого розвитку деформацій основи в залежності від глибини закладання фундаментів (малозаглиблені, мілкого закладання, заглиблені та глибокого закладання); типу власної конструкції фундаментів і жорсткості несучих конструкцій, що передають на них навантаження; способу влаштування фундаментів чи фундаментно-підвальних частин об'єктів (з вийманням чи без виймання грунту).

За характером передачі навантажень від несучих конструктивних елементів будівель та споруд на основи розрізняють фундаменти, що передають навантаження на основу: переважно по підошві (горизонтальній чи похилій), одночасно по підошві та бічним поверхням, які контактують з просторовою основою. Деформації і несуча здатність фундаментів за властивостями основи обумовлюються розмірами і глибиною розташування від денної поверхні поверхонь контакту в ґрунтовому середовищі та властивостями ґрунтів, що складають основи.

Приміткою до п. 5.1 встановлено, що фундаменти поділяють також за матеріалом (залізобетонні, бутобетонні, цегляні), видом та характером навантажень (згідно з ДБН В.1.2-2), технологічними умовами виготовлення тощо. Термінологічне визначення типів основ і фундаментів наведено в додатку Б.

Далі в інших підпунктах пункту 5 ДБН В.2.1-10-2009 роз'яснено, за якими параметрами фундаменти відносяться до певного виду залежно від глибини закладання, а також як поділяються фундаменти за конструкцією, за видом несучих конструкцій та за способом улаштування.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року (далі - Інструкція) фундамент - це підземна частина будинку, через яку передається навантаження від його надземної частини на грунт. Фундаменти бувають: стрічкові неперервні монолітні (бутові на складному, цементному або вапняному розчині, бутобетонні, бетонні, залізобетонні), стрічкові неперервні збірні (бетонні та залізобетонні), стовпчаті (бутові, бетонні та залізобетонні, дерев'яні стільці), перехресні бетонні та залізобетонні, пальові збірні забивні (залізобетонні, дерев'яні) буронабивні, коренеподібні.

Згідно з п.п 1.1. 1.2. пункту 1 ця Інструкція розроблена відповідно до чинного законодавства з метою нормативно-методичного забезпечення діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна (далі - суб'єкти господарювання).

Інструкція визначає порядок та методику проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд з метою:

- визначення їх фактичної площі та об'єму (щодо проектних);

- обстеження та оцінки технічного стану наявних об'єктів;

- установлення вартості об'єктів.

Технічна інвентаризація проводиться у таких випадках:

-перед прийняттям в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів, у тому числі після проведення реконструкції та капітального ремонту;

-перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва;

-перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію.

Підпунктом 1.4. пункту 1 Інструкції визначено, що технічна інвентаризація об'єктів нерухомого майна проводиться суб'єктами господарювання, у складі яких працює один

або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат відповідно до статті 17 Закону України «Про архітектурну діяльність» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 554 «Деякі питання професійної атестації відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов'язаних із створенням об'єктів архітектури».

Згідно з пунктом 2 Інструкції до об'єктів, що підлягають технічній інвентаризації, зокрема належать: господарські будівлі (сараї (хліви), гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, сміттєзбірники тощо).

В підпункті 3.1 пункту 3 Інструкції зазначено, що технічній інвентаризації підлягають об'єкти (згідно з розділом 2) всіх форм власності, розташовані на земельних ділянках (за окремими поштовими адресами), незалежно від того, побудовані вони за відповідно оформленими документами чи самочинно: будинки, включаючи прибудови та надбудови, громадські та виробничі будинки, господарські будівлі та споруди, а також вбудовані та окремо розташовані захисні споруди.

Під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків (споруд), зокрема фундаменти.

Відповідно до частини 3 статті 41 Закон № 3038-VI посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема:

- проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

- залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій.

А частиною четвертою цієї статті встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю у своїй діяльності взаємодіє з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законом, а також з органами державної статистики, Національної поліції, прокуратури та іншими правоохоронними і контролюючими органами.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи ці норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд наділений повноваженнями на основі поданих суду доказів, встановлювати наявність або відсутність обставин (фактів), проте суд не наділений повноваженнями замість компетентних органів встановлювати обставини, встановленнях яких належить до їх обов'язків.

Так і в цій справі, суд не може перебирати повноваження відповідача чи його можливість залучити компетентний орган для того, щоб встановити чи на фундаменті збудований позивачкою навс чи ні.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на нормах Закону № 3038-VI, який визначає повноваження відповідача у справі, а також на основі аналізу описаних Державних будівельних норм, які містять ряд ознак об'єкта, який відносять до фундаменту, і які може встановити лише компетентний орган у сфері архітектури та містобудування на основі виконання обстеження, обмірів, визначення виду чи типу матеріалу, конструкції об'єкта, заглиблення тощо.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідач не повинен перекладати свої повноваження на суд, так як суд не є спеціалізованим органом (установою, організацією) у сфері архітектури та містобудування, а здійснювати їх самостійно і на основі їх здійснення подати докази про наявність у збудованому позивачкою об'єкті, ознак, які ідентифікують збудований об'єкт як такий, що зведений на фундаменті.

Таким чином, апеляційним судом встановлено те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем на встановлено обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме того, що навіс зведений позивачкою на фундаменті, а тому постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові в справі про адміністративне правопорушення від 24 липня 2017 року № 0006-вих.3299/135 є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції в своєму рішенні помилково зазначив, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., так як в постанові вказано 8 500 грн., а 17 000 гривень це подвійний розмір штрафу, який буде стягнуто у разі невиконання постанови.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вказана помилка є опискою і не випливає на правильність висновків суду першої інстанції та не може бути підставою для скасування по суті вірного рішення.

Виходячи з цього, відповідачем не обґрунтовано з подання належних доказів, викладених в оскаржуваній постанові обставин та висловлених в апеляційній скарзі доводів.

Згідно з ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної вважає, що позовна вимога про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка вирішена судом першої інстанції і в задоволенні якої відмовлено, не може бути повторно переглянута судом апеляційної інстанції, так як доводи апеляційної скарги не стосуються цього питання, а позивачем апеляційну скаргу в цій частині не подано.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є належним способом захисту порушеного права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись 229, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 березня 2018 року в справі № 463/4011/17- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді І.М. Обрізко

Т.В. Онишкевич

Повний текст виготовлено 18.07.2018 року