Справа № 823/1320/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року справа № 823/1320/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до публічного акціонерного товариства “Швейна фабрика Лібовнера” про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Черкаській області (далі – позивач) з адміністративним позовом про стягнення з рахунків у банках, обслуговуючих публічне акціонерне товариство “Швейна фабрика Лібовнера” (далі – відповідач) податкового боргу в сумі 74840,07 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у добровільному порядку не сплатив вищевказані узгоджені зобов’язання.

Відповідно до ч.1 ст.175 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

Оскільки відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав з невідомих причин, суд на підставі ч.6 ст.162 КАС України вирішив справу за наявними матеріалами.

У зв’язку з неприбуттям у судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалою від 09.07.2018 вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження на підставі ч.9 ст.205 КАС України. Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з розглядом справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідач зареєстрований юридичною особою 03.06.2002 (). Згідно з довідкою позивача від 09.02.2018 №6072/23-00-17-04-015 відповідач має відкриті рахунки у банківських установах.

Суд встановив, що відповідач не сплатив самостійно задекларовані зобов’язання з орендної плати згідно з декларацією від 04.02.2017 № за квітень-грудень 2017 року в сумі 53690,35 грн.

Крім того, відповідачем не сплачено самостійно визначені зобов’язання з податку на додану вартість згідно з деклараціями від 13.07.2017 № у сумі 2676,00 грн та від 20.01.2018 № в розмірі 10813,00 грн.

П.54.1. ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі – ПК України) визначено, що сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов’язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Абз.1 п.57.1 статті 57 розділу II ПК України встановлено обов’язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання визнається податковим боргом.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що грошові зобов’язання, визначені вищевказаними деклараціями, є податковим боргом відповідача.

Суд також встановив, що 25.10.2017 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення (далі – ППР) №, яким до відповідача застосовано штраф за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання в сумі 1717,80 грн.

Право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки передбачене п.75.1 ст.71 ПК України.

Суд звернув увагу, що вищевказане ППР направлене відповідачу за адресою, вказаною в ЄДРПОУ, однак не вручене та повернулось позивачу 04.12.2017.

На підставі п.58.3. ст.58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

П.56.1 ст.56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з вимогами п.56.1 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підп.56.17.1. п.56.17. ст.56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз.2 підп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Оскільки докази оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаних ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ними грошових зобов’язань.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що грошове зобов’язання, визначене вищевказаним ППР, є податковим боргом відповідача.

Суд встановив, що відповідачу згідно з підп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України на вищевказану суму заборгованості нарахована пеня в сумі 5942,92грн.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв’язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов’язання позивач прийняв податкову вимогу форми “Ю” від 03.06.2015 №83-23 на суму 14081,86грн. В установленому законом порядку відповідач її не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов’язання у повному обсязі не сплатив, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З даних зворотного боку облікових карток суд встановив, що податковий борг відповідача з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не переривався. Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.

П.95.2. ст.95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, суд вважає доведеним право заявника на примусове стягнення з відповідача вищевказаного податкового боргу.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, обслуговуючих публічне акціонерне товариство “Швейна фабрика Лібовнера” (20603, Черкаська обл., Шполянський район, м. Шпола, вул.Пролетарська, буд. 56; ), на користь бюджету через Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, Черкаська область, м. Черкаси вул.Хрещатик, буд.235; ) податковий борг в сумі 74840,07 грн. (сімдесят чотири тисячі вісімсот сорок гривень 07 коп.).

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Рідзель