Справа № 826/23893/15
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2018 року 09:00 № 826/23893/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича
третя особаПриватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес»
про представники учасників справи:про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії позивача: ОСОБА_3 відповідачів 1, 2 та третьої особи - не прибули,
ВСТАНОВИВ:

22.10.2015 позивач звернувся до суду із позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.03.2016, просив:

- визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) від 24.11.2014 з перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку ПАТ «СК «Юнівес» (), що була здійснена з призначенням платежу: «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.14р. Без ПДВ», а також договору банківського вкладу №004-28696-291214 від 29.12.2014 року;

- встановити відсутність у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича повноважень щодо списання відкритих на ім'я ОСОБА_1 рахунків в АТ «Дельта Банк» належних позивачу грошових коштів у розмірі 169 211,41 грн. на користь ПАТ «СК «Юнівес»;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення сум, що підлягають відшкодуванню, за рахунок ОСОБА_1, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 169 211,41 грн.;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 169 211,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. (відповідач-2) зобов'язаний був сформувати перелік вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування включаючи позивача з сумою виплати 172 782,93 грн., а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1) мав затвердити відповідний реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування, оскільки позивач є вкладником банку та мав право на отримання гарантованої суми. На думку позивача, відповідач-2 протиправно включив позивача до переліку вкладників лише на суму 3 571,52 грн., а відповідач-1 затвердив реєстр вкладників з аналогічною сумою до виплати. Зазначена справа відповідно до протоколу автоматичного розподілу була передана на розгляд судді Добрянської Я.І.

26.10.2015 ухвалою суду було відкрито провадження в адміністративній справі №826/23893/15 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 03.12.2015.

03.12.2015 відповідачем-1 подано заперечення на адміністративний позов, у якому він, посилаючись той факт, що кошти на рахунок позивача надійшли від третьої особи, припускає, що такі дії були вчинені з метою отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування та виведення коштів юридичної особи за рахунок Фонду гарантування та всупереч черговості встановленій Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також на ту обставину, що позивач не є вкладником АТ «Дельта Банк», оскільки кошти на його депозитний рахунок були внесені не ним с особисто, а третьою особою, вважає рішення відповідача-2 таким, що прийняте в межах компетенції останнього та за наявності передбачених законом підстав.

У зазначений день (03.12.2015) сторони до суду не з'явились.

Представником відповідача-2 подано клопотання про оголошення перерви, а представником відповідача-1 про зупинення на підставі п. 4 ч. 2 ст. 156 КАС України (в редакції чинній на той момент) провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України питання щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проаналізувавши матеріали справи суд прийшов до висновку щодо можливості перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

04.12.2015, розглядаючи справу в порядку письмового провадження, суд, зважаючи заяву представника відповідача-1 та подання Верховного Суду України до Конституційного суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.ст. 21, 22, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України, прийшов до висновку про зупинення провадження у справі №826/23893/15, оскільки до зазначеної справи повинен застосовуватись саме Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до ухвалення з цього питання рішення Конституційним Судом України

05.02.2016 до суду представником третьої особи подані письмові пояснення, у яких зазначено про те, що відповідачем-2 прийнято рішення про нікчемність правочину не між вкладником (позивачем) і банком, а між вкладником і третьою особою, можливість чого не передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», отже відповідачем-2 перевищено надані за законом повноваження.

21.09.2017 ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача, яке надійшло через канцелярію суду 31.08.2017, та поновлено провадження у справі, її розгляд призначено у судовому засіданні на 24.01.2018.

11.10.2017 на підставі розпорядження керівника апарату суду №6554 від 10.10.2017 справу було передано на розгляд судді Пащенка К.С.

24.10.2017 суддею Пащенком К.С. було прийнято до провадження адміністративну справу №826/23893/15 і призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.11.2017.

03.11.2017 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії довідки третьої особи на адресу позивача про часткове погашення отриманої за договором №3 від 24.11.2014 позики.

06.11.2017 до суду представником третьої особи подані письмові пояснення, в яких він обґрунтовує безпідставність висновку відповідача-2 про неможливість укладення між позивачем і третьою особою договору позики, зазначає, що правомірність таких дій була встановлена Київським апеляційним адміністративним судом у справі №826/11959/14 (постанова від 02.12.2014, залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2016), яким було задоволено позов третьої особи до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині. Зокрема судом було встановлено, що надання страховою компанією безвідсоткової позики не є порушенням встановленої заборони здійснювати будь-яку іншу фінансову діяльність, окрім тієї, яка передбачена Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

23.11.2017 представником позивача через канцелярію суду подано додаткові пояснення, в яких він зазначає, що дії відповідача-2 по визнанню будь-яких правочинів (у тому числі договорів) нікчемними повинні відповідати та узгоджуватись з нормами діючого законодавства. На порушення п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідачі протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації не повідомили позивача про нікчемність договору позики (так як не мали відповідних на те повноважень), повідомивши виключно про нікчемність транзакцій, які договорами та/або правочинами не є. Крім цього, визнання транзакцій, здійснених між третьою особою і позивачем, нікчемними на підставі статті 38 Закону, не узгоджується зі змістом цієї статті, оскільки ці транзакції не мають відношення і ніяк не впливають на зменшення майна АТ «Дельта Банк».

24.11.2017 у судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України (у редакції чинній на той момент) було прийнято рішення про перехід до стадії письмового провадження.

19.02.2018 ухвалою суду витребувано від відповідача-2 належним чином засвідчену копію рішення (наказу), яким визнано нікчемними: транзакцію (операцію) від 24.11.2014 по перерахуванню коштів в сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок позивача НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку ПАТ «СК «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.2014р. Без ПДВ», та договору банківського вкладу від 29.12.2014 №004-28696-291214, за яким були залучені кошти, а також належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення (наказ).

28.02.2018 витребувані судом документи представником відповідача-2 були подані через канцелярію суду.

01.03.2018 зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо під час розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду в судовому засіданні на 09.04.2018.

09.04.2018 дослідивши у судовому засіданні письмові докази та отримавши від представника позивача пояснення щодо укладеного між позивачем та третьою особою договору позики, суд ухвалив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

24.11.2014 відповідно до заяви ОСОБА_1 №004-28686-241114 ПАТ «Дельта Банк» відкрито йому рахунок НОМЕР_1 у гривнях, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.

24.11.2014 між ПАТ «СК «Юнівес» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір безвідсоткової позики №3, за умовами якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві кошти у строк не пізніше 28.02.2015 на рахунок НОМЕР_2 в АТ «Таскомбанк», м. Запоріжжя, МФО 339500 у безготівковій формі.

29.12.2014 між ПАТ «Дельта Банк» (банк) та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях №004-28696-291214, за умовами якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 зарахування коштів на який в сумі 130 000,00 грн. здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку у день укладення сторонами договору (п. 1.8). Вклад залучається на строк, що обчислюється з дати його зарахування на рахунок по дату повернення вкладу - 28.01.2015.

Платіжним дорученням від 29.12.2014 №43782521 ОСОБА_1 зі свого рахунку НОМЕР_4 перерахував кошти на відкритий йому за депозитним договором №004-28696-291214 від 29.12.2014 рахунок НОМЕР_3 грошові кошти у сумі 130 000,00 грн.

Відповідно до довідки начальника Київського відділення №41 АТ «Дельта Банк» від 26.05.2015 №2980396, ОСОБА_1 у ПАТ «Дельта Банк» відкриті рахунки:

- НОМЕР_4 у валюті гривня та випущено картку Міжнародної платіжної системи MasterCard НОМЕР_5 MasterCard Debit. Станом на 26.05.2015 залишок коштів на рахунку складає 3 567,58 гривень;

- НОМЕР_1 у валюті гривня та випущено картку Міжнародної платіжної системи Visa International НОМЕР_6 Visa Rewards. Станом на 26.05.2015 залишок коштів на рахунку складає 39 215,35 гривень;

- у валюті гривня, згідно Договору банківського вкладу (депозиту) №004-28696-291214 «Лояльний», укладеного 29.12.2014 на суму 130 000,00 гривень, що припинив свою дію 29.03.2015.

02.03.2015 на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» - Кадирова Владислава Володимировича.

29.05.2015 наказом відповідача-2 №408 створено комісію з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк».

18.09.2015 наказом відповідача-2 №822 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями» приписано застосувати наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у тому числі до договору №004-28696-291214 від 29.12.2014, а також транзакції з перерахування 24.11.2014 коштів з рахунку ПАТ «СК «Юнівес» НОМЕР_7 на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 у розмірі 200 000,00 грн. з цільовим призначенням: «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.14р. Без ПДВ».

Листом від 29.09.2015 № 9294/159 ОСОБА_1 повідомлено про нікчемність трансакції (операції) від 24.11.2014 на його поточний (картковий) рахунок НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта Банку ПРАТ «СК «ЮНІВЕС» (), що була здійснена із призначенням платежу «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.14 р. Без ПДВ», а також договору банківського вкладу №004-28696-291214 від 29.12.2014, на який були залучені кошти, отримані внаслідок зазначеної нікчемної транзакції, на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

02.10.2015 постановою Правління Національного банку України №664 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Дельта Банк».

02.10.2015 рішенням виконавчої дирекції Фонду від №181 з 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено Кадирова В.В. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульовані Законом України від 23.02.2012 №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Обов'язок Уповноваженої особи протягом трьох днів скласти перелік вкладників з визначенням відповідної суми, подати такий перелік до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також перелік осіб, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом визначено статтею 27 Закону №4452.

Аналогічні за змістом положення містяться у п.п. 3-5 розділу ІІІ «Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Положення, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Перерахування юридичною особою коштів за договором безвідсоткової позики не свідчить про нікчемність правочину з перерахунку коштів, оскільки відповідачем-2 не доведено ту обставину, що умови договору банківського вкладу передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання кредиторам банку переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Доказів на підтвердження нікчемності правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) Уповноваженою особою не надано, оскільки умови договору банківського рахунку є типовими, та з них не вбачається, які саме пільги або переваги отримав (міг би отримати) позивач.

Аналогічна позиція міститься і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06.06.2017 по справі №826/11989/15 (провадження К/800/7687/16).

Стосовно перерахування коштів на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 від юридичної особи ПАТ «СК «Юнівес», то позивачем не заперечується надходження коштів на його рахунок від третьої особи та на підтвердження наявності законних підстав для такої операції позивачем додано до матеріалів справи копію договору безвідсоткової позики №3 від 24.11.2014, а факт відповідного перерахування коштів у сумі 200 000,00 грн. сторонами визнається.

Доказів того, що за домовленістю сторін умови обслуговування поточного рахунку НОМЕР_1 містять обмеження щодо надходження коштів від інших осіб суду не подано, не передбачені такі обмеження і чинним законодавством. Відповідачем-2 не надано доказів, що такі дії щодо перерахунку коштів з банківського рахунку третьої особи на рахунок позивача суперечать законодавству.

Судом відкидаються посилання відповідача-1 на ту обставину, що позивач у розумінні Закону №4452 не є вкладником банку, оскільки грошові кошти з огляду на те, що кошти на вкладний (депозитний) рахунок були перераховані не позивачем, а іншою особою. Перераховані 24.11.2014 ПАТ «СК «Юнівес» за договором безвідсоткової позики від 24.11.2014 №3 на рахунок позивача кошти у сумі 200 000,00 грн. перейшли у власність останнього відповідно до ст. 1046 ЦК України і такий перехід відбувся саме в момент зарахування цих коштів на поточний рахунок позивача. У свою чергу подальше перерахування позивачем своїх власних коштів платіжним дорученням від 29.12.2014 №43782521 на свій же вкладний (депозитний) рахунок є доказом того, що позивачем було дотримано умови п. 1.8 договору від 29.12.2014 №004-28696-291214 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривнях, а саме: кошти були перераховані з власного рахунку вкладника (позивача), тобто для цілей Закону №4452 позивач є вкладником, на якого поширюються передбачені цим законом гарантії.

З огляду на викладене, суд вважає що відповідачами не доведено наявності підстав, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 для визнання нікчемними операції з перерахування коштів від ПАТ «СК «Юнівес» на поточний рахунок ОСОБА_1 та договору банківського вкладу, укладеного позивачем та ПАТ «Дельта Банк», висновок про нікчемність вказаних правочинів є таким, що ґрунтується на припущеннях, а отже є необґрунтованим і безпідставним, відповідачами не надано доказів, які б свідчили, що зазначені правочини є такими, що порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність рішення відповідача-2 про визнання нікчемними транзакцій (операцій) від 24.11.2014 з перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку ПАТ «СК «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу: «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.14 р. Без ПДВ», а також договору банківського вкладу від 29.12.2014 №004-28696-291214 та наявність правових підстав для зобов'язання відповідача-2 подати відповідачу-1 додаткову інформацію стосовно збільшення сум, що підлягають відшкодуванню, за рахунок ОСОБА_1, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас не підлягають задоволенню позовні вимоги про встановлення відсутності у відповідача-2 повноважень щодо списання з відкритих на ім'я ОСОБА_1 рахунків в АТ «Дельта Банк» належних позивачу грошових коштів на користь ПАТ «СК «Юнівес» з огляду на те, що уповноважена особа на підставі Закону №4452 наділена повноваженнями вчиняти відповідні дії та приймати рішення для виведення неплатоспроможного банку з ринку, в тому числі визнавати нікчемними правочини та вчиняти дії для приведення правовідносин у попередній стан.

Що ж до позовних вимог до відповідача-1 про зобов'язання здійснити відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то суд вважає такі вимоги передчасними. Так, відповідно до п. 4 розділу IV Положення виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Затвердження такого реєстру та відшкодування коштів здійснюється на підставі відомостей, поданих Уповноваженою особою Фонду.

Оскільки на момент затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників відповідачем-2 до переліку вкладників позивача на відповідну суму включено не було, а прийняття рішення щодо затвердження загального реєстру, а також внесення до нього змін належить до виключної компетенції відповідача-1, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині, оскільки відповідачем-2 не надавалось відповідачу-1 додаткова інформація про ОСОБА_1 на зазначену суму (169 211,41 грн.) як вкладника ПАТ «Дельта Банк», отже підстави для зобов'язання відповідача-1 здійснити відшкодування коштів за вкладом відсутні, і ця вимога позивача є передчасною.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи від 18.09.2015 №822, в частині визнання нікчемними транзакції (операції) від 28.11.2014 з перерахування коштів у сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку ПАТ «Страхова компанія «Юнівес», що була здійснена з призначенням платежу «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.14 р. Без ПДВ», договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у гривні від 30.12.2014 №004-04 та в частині зобов'язання відповідача-2 подати відповідачу-1 додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ «Дельта Банк» на суму 169 211,41 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо юрисдикції спору, то судом враховано постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №820/11591/15 (провадження №11-239апп18), в якій зазначено, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1692,12 грн. (квитанція від 16.10.2015 №0.0.448456580.2). Оскільки, позов задоволено частково, то з урахуванням задоволених вимог на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 846,06 грн. за рахунок відповідача-2.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) від 24.11.2014 з перерахування коштів в сумі 200 000,00 грн. на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_1 від юридичної особи - клієнта банку ПАТ «СК «Юнівес» (), що була здійснена з призначенням платежу: «Оплата по дог. безвідсоткової позики №3 від 24.11.14р. Без ПДВ», а також договору банківського вкладу №004-28696-291214 від 29.12.2014 року.

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення сум, що підлягають відшкодуванню, за рахунок ОСОБА_1, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 169 211,41 грн. (сто шістдесят дев'ять тисяч двісті одинадцять гривень 41 копійку).

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з рахунок Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. (ідентифікаційний код банку 34047020, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38). на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 846,06 грн.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд м. Києва.

Суддя К.С. Пащенко