Справа № 819/2190/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/3917/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року (суддя першої інстанції Подлісна І.М., м. Тернопіль, повний текст складено 14.02.2018),

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправною відмову Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області у видачі ОСОБА_3 у зв'язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України, у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII; зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області оформити та видати паспорт громадянина України, у формі паспортної книжечки, з проставленою відміткою місця проживання без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних; зобов'язання Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в особі Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області вести облік щодо ОСОБА_3 за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи, без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі її персональних даних.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року задоволено частково. Визнано дії Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області щодо не розгляду заяви від 14 листопада 2017 року неповнолітньої ОСОБА_3 та її законних представників ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу бланка паспорта у вигляді паспортної книжечки - неправомірними. Зобов'язано Збаразький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області розглянути заяву неповнолітньої ОСОБА_3 та її законних представників ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу бланка паспорта у вигляді паспортної книжечки. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із таким рішенням суду не погодилися позивачі та оскаржили його в апеляційному порядку.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять скасувати рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи незгоду, позивачі зазначили, що вони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 і у зв'язку з досягненням нею 16-річного віку 12.10.2017 звернулись із заявою до Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області з приводу видачі їх неповнолітній дочці паспорта громадянина України виключно у формі паспортної книжечки, оскільки в силу релігійних переконань не дають згоди на отримання паспорта у формі пластикової картки типу ІD-1. На своє звернення отримали лист від 20.10.2017, в якому зазначено про неможливість видачі паспорта громадянина України у формі книжечки та про те, що починаючи з 01.01.2016 паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається виключно у формі паспортної картки типу ID-1. Вважають, що відповідач порушує права та інтереси їх дочки, відмовляючи в оформленні паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, а також у веденні обліку за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи, без внесення інформації про неї до Єдиного Демографічного реєстру чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі її персональних даних. Апелянти вказали, що оскаржуване судове рішення належним чином не поновлює права їх дочки, адже суд повинен був саме зобов'язати відповідача видати паспорт у вигляді книжечки та вести відповідний облік без застосування цифрового ідентифікатора. Тому вважають, що необхідно скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року в частині відмови в позові та прийняти нове рішення - про повне задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового слухання. Зазначені ним у клопотанні про відкладення розгляду справи (зареєстрованому за вх. №К-1048/18 від 11.07.2018) причини неявки судом були визнані неповажними, так як відповідач є суб'єктом владних повноважень і в його складі є достатня кількість працівників для забезпечення участі у судовому засіданні, в разі визнання такої необхідною.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року визнано неповажними причини пропуску Управлінням Державної міграційної служби України в Тернопільській області строку апеляційного оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області на Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, Збаразького районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження.

12 жовтня 2017 року вони звернулися із письмовою заявою до відповідача, в якій просили видати їх неповнолітній дочці ОСОБА_3 паспорт громадянина України виключно у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII.

За наслідками розгляду заяви листом від 20.10.2017 №1648/1 Збаразький районний сектор УДМС України в Тернопільській області надав відповідь позивачам про те, що згідно чинного законодавства України паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Крім того, було роз'яснено, що особи, які досягли 14-річного віку зобов'язані оформити паспорт у формі пластикової картки типу ID-1, при цьому, дозвіл батьків (законних представників) на його оформлення законодавчими актами не передбачено.

14 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову звернулися до Збаразького районного відділу Державної міграційної служби в Тернопільській області із аналогічною заявою з проханням прийняти рішення та повідомити про наслідки.

Однак рішення не було прийняте.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон України №2235-III) визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (надалі Закон України №5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.

Відповідно до частин другої статті 14 Закону України №5492-VI документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету.

Відповідно до частини сьомої статті 16 Закону України №5492-VI уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Отже, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що законодавець передбачив прийняття рішення за наслідками розгляду заяви щодо оформлення паспорту та вказав вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа.

Судом першої інстанції було встановлено, що Збаразький районний сектор УДМС України в Тернопільській області взагалі не розглянув заяву позивачів щодо видачі паспорта і не вирішив її по суті, а дав відповідь по суті заяви, як на звернення, передбачене Законом України «Про звернення громадян».

Ці обставини відповідачем не заперечувалися і в цій частині рішення суду скаржено не було.

Так, в матеріалах справи наявна довідка Збаразького районного сектору УДМС у Тернопільській області, в якій зазначено, що позивачі не звертались до УДМС з питань отримання паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки (а.с. 118).

Отже, відповідач у своєму листі лише повідомив заявників про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається у формі картки.

Оскільки відповідач у своєму листі дав роз'яснення згідно Закону України «Про звернення громадян», а не вирішив по суті заяву про оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій відповідача щодо невирішення заяви позивача від 12.10.2017 та необхідність зобов'язання відповідача належним чином розглянути цю заяву.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки, а також вести облік щодо ОСОБА_3 без цифрового ідентифікатора, суд зазначає наступне.

В силу приписів п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Водночас, згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення та не вправі підміняти інший орган державної влади і брати на себе повноваження з вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Вирішення питань, пов'язаних із реалізацією державної політики у сферах міграції, у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів є виключною компетенцією відповідного територіального органу Державної міграційної служби України, яким в даному випадку є Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт неприйняття рішення відповідачем за заявою позивачів щодо видачі паспорта, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що належним і достатнім способом захисту для відновлення порушених прав позивачів у даному випадку буде зобов'язання відповідача розглянути заяву неповнолітньої ОСОБА_3 (її законних представників) від 12 жовтня 2017 року про видачу паспорта у вигляді паспортної книжечки з проставленням відмітки реєстрації місця проживання та проведенням реєстрації громадянства України.

У задоволенні решти позовних вимог про зобов'язання відповідача видати такий паспорт та вести облік без цифрового ідентифікатора суд першої інстанції правильно відмовив, оскільки такі вимоги є передчасними і не можуть бути задоволені з огляду на відсутність відмови суб'єкта владних повноважень здійснювати такі дії.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки не дослідивши повний перелік наданих відповідачу документів, суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до виключної компетенції суб'єкта владних повноважень.

Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції розглядає спір в межах його апеляційного оскарження в частині відмови в позові, оскільки апеляційна скарга відповідача не була прийнята до розгляду та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 136.06.2018 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України.

Раазом з тим, суд першої інстанції, зобов'язавши відповідача розглянути заяву не повною мірою захистив права позивачів, адже відсутнє зобов'язання прийняти відповідне рішення, як це встановлено нормами Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-III.

Отже в цій частині рішення необхідно змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини словами «з прийняттям рішення по суті».

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року у справі № 819/2190/17 - змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини рішення словами: «з прийняттям рішення по суті».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 19 липня 2018 року.