Справа № 805/636/18-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року справа №805/636/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника позивача Корнієнка А.Г., представника відповідача Гламаздіна О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 р. у справі № 805/636/18-а (головуючий І інстанції Логойда Т.В. ), яке складено в повному обсязі 28 березня 2018 року у м.Слов'янськ Донецької області, за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування наказу та визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" (далі - позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі- відповідач, апелянт) в якому просили скасувати наказ Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 17.10.2017 року № 2304 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» та визнати протиправними дії Офісу великих платників Державної фіскальної служби щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» з питань дотримання податкового та іншого законодавства України в частині сплати до бюджету військового збору за період з 17.07.2015 року по 31.12.2016 року.

В обґрунтування позову зазначили, що 25.10.2017 року отримало повідомлення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 20.10.2017 року № 82/28-10-46-12 про проведення з 30.10.2017 року документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» з питань дотримання податкового та іншого законодавства України в частині сплати до бюджету військового збору за період з 17.07.2015 року по 31.12.2016 року, з урахуванням структурних підрозділів, та наказ від 17.10.2017 року № 2304 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго». Також позивач вважав, що відповідач не мав правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, оскільки законодавством України (п.п. 5, 6, 7 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності») встановлено мораторій на проведення податковими органами планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, навіть, якщо вони здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. Скасував наказ Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 17.10.2017 року № 2304 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» та визнав протиправними дії Офісу великих платників Державної фіскальної служби щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» на підставі наказу Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 17.10.2017 року № 2304. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, звернувся з апеляційною скаргою у якій зауважив, що на позивача не поширюється мораторій на проведення перевірок, оскільки 17.07.2015 року він перереєстрований з тимчасово окупованої території на територію України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за період з 17.07.2015 по 31.12.2016 року подавало до контролюючих органів щоквартальні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (по формі-1-ДФ, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, далі - податковий розрахунок по формі 1-ДФ). Згідно з ними підприємство самостійно визначало суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку. Однак, нарахування (утримання) військового збору з суми виплаченого доходу здійснено не було. Так, згідно з даними інтегрованої картки платника ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (з урахуванням відокремлених підрозділів) протягом 2015-2016 років не сплачувало до бюджету військовий збір. В зв'язку з чим, Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на адресу позивача були направлені відповідні запити про надання обґрунтованих пояснень та їх документального підтвердження стосовно не сплати до бюджету військового збору, які отримані ним 20.12.2016 року та 21.03.2017 року, однак пояснення надані не були. Це і стало підставою для призначення проведення перевірки позивача. Наказ та повідомлення по проведення позапланової невиїзної перевірки у встановлено порядку направлені на адресу позивача та отримані. Вважав, що контролюючим органом дотримані вимоги пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України щодо порядку проведення позапланової перевірки.

Вважав, що наявність у платника податку сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили не звільняє від сплати військового збору, а лише надає можливість такому платнику звернутися із заявою до контролюючого органу для продовження граничних строків подання податкової звітності та зміни строків сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), а також для списання податкового боргу, що виник унаслідок обставин непереборної сили. Крім того, позивачем не надано документи, які б свідчили про здійснення ним діяльності в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. А сам факт знаходження потужностей позивача в таких населених пунктах не свідчить про фактичне здійснення товариством господарської діяльності на цій території. Також, позивачем не надано документи, які б свідчили про втрату ним первинної документації щодо здійснення господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив доводи подібні, викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення та підтримав доводи апеляційній скарги.

Представник позивача у судовому засіданні вважав, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є розподілення електроенергії; є платником, зокрема військового збору, місцезнаходження якого було зареєстровано у м.Горлівка Донецької області, тобто на території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З 15.07.2015 року місцезнаходження позивача зареєстровано в м. Краматорську Донецької обл., тобто на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 11.10.2017 року).

З 16.09.2016 року позивач знаходиться на обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Позивач має відокремлені підрозділи, місцезнаходження та господарська діяльність яких в смт. Миронівський Бахмутського р-ну, м. Горлівці, м. Донецьку, м. Харцизьку, м.Макіївці Донецької обл. (тобто в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та що розташовані на лінії зіткнення) та у м. Краматорську Донецької обл.

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за період з 17.07.2015 року по 31.12.2016 року подавало до контролюючих органів щоквартальні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (податковий розрахунок форми 1-ДФ), в яких самостійно визначало суми доходу, що нарахований (сплачений) фізичним особам, і суми утриманого з них військового збору.

Однак, згідно з даними інтегрованої картки платника ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (з урахуванням відокремлених підрозділів) протягом 2015-2016 років не сплачувало до бюджету військовий збір.

У зв'язку з наведеним Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на адресу позивача направлені запити від 08.12.2016 року № 2199/10/28-01-42-01 та повторно від 16.03.2017 року №14798/10/28-10-46-12 за підписом виконуючого обов'язки заступника начальника - начальника вказаного Управління, в яких з посиланням на дані інтегрованої картки платника, дані поданих позивачем щоквартальних податкових розрахунків форми 1-ДФ з серпня 2014 року по лютий 2017 року та порушення платником податків податкового законодавства щодо сплати військового збору містилося прохання протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, надати до контролюючого органу обґрунтовані пояснення та їх документальне підтвердження, пов'язані з нарахуванням та виплатою доходів за період з серпня 2014 року по лютий 2017 року із розбивкою щомісячно у розрізі працівників ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» та зазначених у запиті структурних підрозділів товариства.

Вказані запити позивачем отримані 20.12.2016 року та відповідно 21.03.2017 року, однак пояснення надані не були.

У зв'язку з наведеним 17.10.2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято наказ № 2304 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго», яким на підставі пп.75.1.2 п.75.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» з урахуванням відокремлених підрозділів з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині сплати до бюджету військового збору за період з 17.07.2015 року по 31.12.2016 року, тривалістю 15 робочих днів з 30.10.2017 року.

20.10.2017 року на адресу позивача направлені копія вказаного наказу та повідомлення від 20.10.2017 року №82/28-1046-12 про проведення перевірки, які отримані платником податків 25.10.2017 року.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з урахуванням відокремлених підрозділів з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині сплати військового збору за період з 17.07.2015 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 01.12.2017 року № 164/28-10-46-12-131268, яким встановлені порушення підприємством з урахуванням його відокремлених підрозділів положень пп.168.1.1 п.168.1 ст. 168, пп. «а» п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

На адресу позивача направлено запрошення від 22.11.2017 року №60279/10/28.10-46-12 на 10 год. 00. хв. 01.12.2017 року на ознайомлення, надання пояснень, підписання та отримання акту перевірки.

01.12.2017 року складено акт щодо неявки у визначений в запрошенні час керівника та головного бухгалтера ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» для на ознайомлення, підписання та отримання акту перевірки.

На підставі акту перевірки від 01.12.2017 року контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 19.12.2017 року № (форма «Д»), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені на загальну суму 23590938,63 грн., з них за податковими зобов'язаннями - 10306782,14 грн., за штрафними (фінансовими санкціями) - 7837816,68 грн., пеня - 5446339,81 грн.;

- від 19.12.2017 року № (форма «ПС»), яким застосовано штрафні (фінансові) санкції з військового збору на суму 510 грн.

Податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивача та отримані ним 26.12.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивач отримав сертифікати Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили:

від 17.07.2014 року №1926/05-4 щодо діяльності, пов'язаної постачанням електричної енергії, в частині дотримання договірних відносин (з 14.04.2014 року);

від 05.09.2014 року №2878/05-4 щодо справляння та сплати податків та обов'язкових платежів (з 14.04.2014 року);

від 05.09.2014 року №2888/05-4 щодо продовження граничних строків для подання податкової декларації (з 14.04.2014 року);

від 22.10.2014 року №872 щодо діяльності, пов'язаної постачанням електричної енергії, в частині дотримання договірних відносин (з 14.04.2014 року);

від 22.10.2014 року №1101 щодо діяльності, пов'язаної постачанням електричної енергії, в частині дотримання договірних відносин (з 14.04.2014 року);

від 22.10.2014 року №1102 щодо діяльності, пов'язаної постачанням електричної енергії, в частині дотримання договірних відносин (з 14.04.2014 року);

від 10.12.2014 року №2123 щодо дотримання правил здійснення підприємницької діяльності щодо передачі електричної енергії (з 14.04.2014 року);

від 10.12.2014 року №2125 щодо дотримання умов та правил здійснення підприємницької діяльності щодо передачі електричної енергії місцевим (локальним електромережам) (з 14.04.2014 року);

від 19.06.2017 року №7626 щодо податкових зобов'язань з рентної плати (з 13.03.2017 року);

від 19.06.2017 року №7627 щодо екологічного податку (з 13.03.2017 року);

17.03.2017 року позивач повідомив Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про те, що підприємство позбавлено можливості забезпечувати виконання податкових зобов'язань до моменту усунення форс-мажорних обставин, оскільки, зокрема, первинна, бухгалтерська, фінансово-господарська, кадрова та інша документація, бази даних та облікові системи знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції та заблоковані невідомими особами. До заяви додало деякі сертифікати Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили.

Суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 161 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (тобто, фізична особа - резидент; фізична особа - нерезидент; податковий агент).

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (тобто, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України; об'єктом оподаткування нерезидента є:загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Права контролюючих органів встановлені ст. 20 Податкового кодексу України.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 вказаного Кодексу визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений ст.78 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 вказаного Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з п.78.4 ст.78 вказаного Кодексу про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Законодавство вимог до змісту наказу про проведення документальної перевірки не встановлює, але визначає, що умовою для її проведення є факт не надання платником податків протягом встановленого строку пояснень та їх документального підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу.

Згідно з пп. 20.1.14 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Відповідно до п.73.3 ст.73 вказаного Кодексу контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, як, зокрема, якщо за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації контролюючими органами за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться в Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1245, відповідно до п. 16 якого у разі коли запит складено з порушенням вимог, визначених у пунктах 9 і 10 цього Порядку, суб'єкт інформаційних відносин звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Письмові запити контролюючого органу, ненадання обов'язкових пояснень та документального підтвердження на які стало підставою для призначення щодо позивача (з урахуванням його відокремлених підрозділів) документальної позапланової невиїзної перевірки, відповідали вимогам законодавства та були надіслані на адресу позивача у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вказані запити позивачем отримані, однак пояснення надані не були.

Вказане відповідно до пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України було підставою для проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пп.79.2 ст.79 вказаного Кодексу документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Про проведення перевірки контролюючим органом винесено наказ, який у встановленому порядку надісланий на адресу позивача та отриманий ним.

Дані обставини сторонами не оспорюються.

Суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пунктами 5, 6, 7 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого установлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб'єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.

Заборона на проведення планових та позапланових перевірок суб'єктів господарювання (в тому числі проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України) поширюється також на суб'єктів господарювання, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.

Заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності суб'єктів господарювання, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, можуть здійснюватися у разі їх ліквідації (реорганізації) або за письмовою заявою таких суб'єктів господарювання.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються та актуалізуються Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

До першого з вказаних Переліків внесено, зокрема м.Горлівка, м.Донецьк, м.Харцизьк, м.Макіївка Донецької обл., до другого Переліку - смт.Миронівський Бахмутського р-ну, де розташована та здійснює господарську діяльність переважна частина відокремлених підрозділів позивача.

Тобто, позивач здійснював свою господарську діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення. Переважна більшість виробничих потужностей позивача знаходилася й знаходяться на території вказаних населених пунктів, здійснити їх переміщення на контрольовану українською владою територію фізично неможливо. Позивач здійснив державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і фактично втратив первинну документацію щодо здійснення ним господарської операції на території та в період проведення антитерористичної операції. Період проведення антитерористичної операції триває, і на позивача поширюється встановлена наведеними нормами Закону заборона на проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України.

В той же час контролюючий орган, приймаючи наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго» виходив з того, що пункти 5, 6, 7 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на позивача не поширюються, а підлягають застосуванню положення пп.38.11 п. 38 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими передбачено запровадження мораторію на проведення будь-яких перевірок лише після подання платником податків до контролюючого органу повідомлення відповідного змісту про неможливість вивезення з тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення первинних документів до завершення проведення антитерористичної операції. При цьому щодо податкових (звітних) періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України такий мораторій запровадженню не підлягає.

Щодо посилань апелянта на те, що з 17.07.2015 року позивач перереєстрований з території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, на населений пункт, що розташований на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Документальна позапланова невиїзна перевірка позивача (з урахуванням його відокремлених підрозділів) з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині сплати до бюджету військового збору стосувалася періоду з 17.07.2015 року по 31.12.2016 року, тобто періоду після такої перереєстрації позивача. У зв'язку з наведеним передбачені пп.38.11 п. 38 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України норми щодо мораторію на проведення будь-яких перевірок позивача як платника податків щодо такого податкового періоду (періоду після перереєстрації підприємства на іншій території України) не поширювалися.

Суд апеляційної інстанції відноситься критично з огляду на наступне.

Підпунктом 4.1.4 п.4.1 ст. 4 Податкового кодексу України визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;

Аналогічні положення містяться в п. 56.21 ст. 56 вказаного Кодексу, яка регулює питання оскарження рішень контролюючих органів, відповідно до яких у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Норми пунктів 5, 6, 7 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» і норми пп.38.11 п. 38 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків і контролюючих органів.

Так, пунктами 5, 6, 7 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» установлено мораторії на проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб'єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, в незалежності від податкових (звітних) періодів.

Положення пп.38.11 п. 38 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено запровадження мораторію на проведення будь-яких перевірок за певних умов за виключенням перевірок податкових (звітних) періодів після перереєстрації підприємства на іншій території України.

Таким чином, оскільки норми вказаних нормативно-правових актів суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків і контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, тому підлягають застосуванню саме норми пунктів 5, 6, 7 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки вони більш сприятливі для платника податків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючий орган віддав перевагу найменш сприятливому для платника податків тлумаченню національного законодавства, що призвело до помилкового винесення наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з урахуванням його відокремлених підрозділів, та до проведення такої перевірки.

Виходячи з наведеного посилання відповідача на те, що в порядку, передбаченому п.2.1 ст. 2, п. 7.3 ст.7 Податкового кодексу України зміни до вказаного Кодексу не вносилися, є неприйнятними.

Щодо посилання апелянта на те, що місцезнаходження відокремлених підрозділів позивача в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, не свідчить про здійснення господарської діяльності позивача у вказаних населених пунктах та в зоні проведення антитерористичної операції, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки спростовані наданими позивачем доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що приймаючи наказ від 17.10.2017 року № 2304 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго», відповідач перевищив межі повноважень, визначених Законами України, та діяв необґрунтовано, чим порушив вимоги ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано.

Суд апеляційної інстанції застосовуючи частину 2 статті 77 КАС України, яка передбачає, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вважає, що з цього приводу податковий орган не надав доказів спростовуючи зазначений факт.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 20 липня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 р. у справі № 805/636/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2018 р. у справі № 805/636/18-а - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

М.Г.Сухарьок