Справа № 263/13516/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 р. Справа№263/13516/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, зазначено, що 25.11.2015 позивач звернувся до Маріупольської міської ради, через центр адміністративних послуг «Діалог» із клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для встановлення металевого гаражу. До клопотання були додані копії: паспорту, ідентифікаційний код, копії із генерального плану міста та клопотання підприємства про необхідність надання гаражу. У строк, встановлений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 10 Законом України «Про адміністративні послуги», Земельним кодексом України, Маріупольською міською радою не було прийнято відповідне рішення. Вказана бездіяльність Маріупольської міської ради є незаконною та неправомірною. Крім того, без відповідних на то повноважень, Маріупольською міською радою через чотири місяці було прийняте рішення від 08.04.2016 року №7/6-281 про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ст. 134 Земельного кодексу України.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що оскільки до матеріалів, які були надані на розгляд сесії міської ради не долучено спеціального зонального погодження, та у зв'язку з внесенням змін до ст. 134 Земельного кодексу України, Маріупольською міською радою прийнято рішення від 08.04.2016 № 7/6-281, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі ст. 134 Земельного кодексу України, що визнається сторонами, отже Маріупольська міська рада належним чином розглянула клопотання позивача та прийняла відповідне рішення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та представник відповідача до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у письмовому провадженні.

28 жовтня 2016 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 листопада 2017 року провадження у справі - закрито.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2018 апеляційну скаргу - задоволено частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 листопада 2017 року - скасовано, а справу повернуто до Жовтневого районного суду м. Маріуполя для продовження розгляду справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 лютого 2018 року, дана адміністративна справа передана на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року прийнято до провадження адміністративну справу № 263/13516/16-а за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 23 квітня 2018 року.

23 квітня 2018 року розгляд справи відкладено до 08 травня 2018 року для надання додаткових доказів.

08 травня 2018 року розгляд справи відкладено до 21 травня 2018 року для надання додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у адміністративній справі № 263/13516/16-а за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною, неправомірним рішення та його скасування на тридцять днів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі до 05 червня 2018 року для надання додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року відкладено підготовче судове засідання по адміністративній справі до 19 червня 2018 року для надання додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року закрито підготовче провадження за адміністративним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 липня 2018 року.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2015, ОСОБА_1 звернувся до Маріупольської міської ради, через центр адміністративних послуг «Діалог» із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, для встановлення металевого гаражу.

Рішенням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, громадянину ОСОБА_1 за № 7/6-281 від 08.04.2016 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0028 га для будівництва індивідуальних гаражів (встановлення металевого гаражу). (а.с. 8)

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з приписами статей 12, 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ЗК України) сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному ч. 1 ст. 128 цього Кодексу (ч. 1). Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 124 Земельного кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 ст. 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Згідно абз. 16 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення, в тому числі, фермерського господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Земельного кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами 2, 3 ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховною Радою України, Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, відповідачем прийнято проект рішення № 7/6-281 "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1, громадянину ОСОБА_1, однак, вказане рішення фактично відмінено рішенням відповідача № 7/6-281 від 08.04.2016, а позивачу відмовлено у відведенні земельної ділянки без конкретно визначених підстав лише посилаючись на статті 12, 134 Земельного кодексу України, статті 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування України». (а.с. 8, 62)

Як вбачається з рішення відповідача № 7/6-281 від 08.04.2016, яким позивачу відмовлено у задоволенні його клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, спірна відмова не має посилань на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що є порушенням ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу.

Доказів невідповідності місця розташування спірної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, - не було надано суду і під час розгляду справи.

Таким чином суд дійшов висновку, що передбачених Земельним кодексом підстав (станом на час виникнення спірних правовідносин) для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою у відповідача не було.

Крім того, відповідачем всупереч ст. 123 ЗК України порушено строк розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та надання відповідної відповіді, оскільки заяву позивачем надано 25.11.2015, а рішення № 7/6-281 прийняте 08.04.2016, тобто у строк, що перевищює один місяць.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував докази, надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення № № 7/6-281 від 08.04.2016 прийнято відповідачем за відсутністю на те законних підстав, з порушенням строку розгляду такого клопотання, вимоги про визнання цього рішення незаконним та таким, що суперечить діючому законодавству та Конституції України, є цілком обґрунтованими.

Таким чином, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність Маріупольської міської ради, що виявилась у неприйнятті своєчасного рішення та не наданні своєчасної адміністративної послуги щодо розгляду питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Маріупольської міської ради від 08.04.2016 № 7/6-281.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Голошивець І.О.