Справа № 808/2119/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2018 року о 13 год. 30 хв.Справа № 808/2119/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Лазаренка М.С.,
за участю секретаря судового засідання Мхитарян К.М.,
за участю:
представника позивача Євсеєнко В.В.,
представника відповідача Дяченко Ю.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ»
до Головного управління ДФС у Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ:
15 травня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю АМБАР ЕКСПОРТ БКВ (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 26.03.2018 №.
Ухвалою суду від 08.06.2018 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
05 липня 2018 закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов хибних висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій, та відповідно понесення витрат по господарським операціям з ТОВ «Салоха-П». Також, представник позивача зазначив, що під час перевірки контролюючому органу було надано всі первинні документи, які підтверджують фактичне виконання господарських операцій з вищевказаними контрагентами, проте, вказані документи не були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. Позивач вказує на те, що контрагент з яким позивач мав господарські взаємовідносини протягом перевіряємого періоду був зареєстрований як платник податку на додану вартість та жодних сумнів, що можливості виконання вказаним підприємством господарських операцій не виникало ані у позивача, ані у контролюючих органів. Просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Салоха-П». Такі висновки зумовлені тим, що під час проведення перевірки було встановлено, що відповідно до п.3.3 Договору між ТОВ «Салоха-П» та позивачем, продавець зазначає, що він є сільськогосподарським товаровиробником товару, проте, відповідно до баз даних не має виробничих потужностей та земельних ділянок для вирощування кукурудзи. Також, за результатами проведеної перевірки не можливо встановити походження товару, що придбавався позивачем у ТОВ «Салоха-П». За результатами перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що з урахуванням неможливості ідентифікації осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій (даних навантажувальних робіт), свідчить про неможливості отримання позивачем зазначених товарів від вказаного контрагента.
Представник відповідача підтримала позицію викладену в письмових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 10.04.2018 по 16.04.2018 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» () з питання достовірності нарахування від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2018 року, за результатами якої складено Акт перевірки від 19.04.2018 №241/08-01-12-02/40921939.
В Акті перевірки від 19.04.2018 №241/08-01-12-02/40921939 контролюючий орган дійшов висновку про порушення ТОВ «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» пп.14.1.36, пп.14.1.181, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, пп. б) пп. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.21) на суму 1 155 931 грн.
Не погодившись з висновками Акту перевірки позивач подав письмові заперечення проти висновків акту перевірки, які залишені без задоволення відповідно до відповіді ГУ ДФС у Запорізькій області від 08.05.2018 №13064/10/08-01-12-02-13.
На підставі висновків Акту перевірки від 19.04.2018 №241/08-01-12-02/40921939 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.05.2018 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 1 155 931,00 грн.
Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення рішення, звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Оскільки підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стали висновки акту перевірки від 19.04.2018 №241/08-01-12-02/40921939, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків контролюючого органу.
З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення стали висновки контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Салоха-П».
Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані ПК України.
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Відповідно до пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.10 ст.201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством України. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем з TOB «Салоха-П» укладено договір поставки від 11.01.2018 №ГІ/229/01/18, відповідно до пункту 1.1 якого продавець - TOB «Салоха-П» зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість, якість та ціна якої визначені у пунктах 1.2 1.5 Договору (а.с.56).
Продукцією за вищевказаним договором є кукурудза врожаю 2017 року.
Відповідно до наданих до матеріалів адміністративної справи видаткових накладних від 12.01.2018 №1 та №2 встановлено, що позивачем у ТОВ «Салоха-П» придбано кукурудзу врожаю 2017, адреса доставки ТОВ «ОЛАМ Білоцерківський елеватор» (а.с.57-58).
Крім того, на підтвердження придбання зерна до матеріалів справи надано складську квитанцію на зерно, картку аналізу зерна, акт приймання-передачі зерна, а також договір складського зберігання зерна з ТОВ «ОЛАМ Білоцерківський елеватор» (а.с.59-66).
Переміщення товарно-матеріальних цінностей підтверджується наданими до матеріалів справи залізничними накладними (а.с.67-88).
Щодо твердження контролюючого органу про відсутність у ТОВ «Салоха-П» можливостей для виготовлення сільськогосподарської продукції, суд зазначає наступне.
Так, на підтвердження можливості ТОВ «Салоха-П» вирощування с/г продукції, позивачем до матеріалів адміністративної справи надано договір про спільний обробіток землі від 16.08.2016 №13 укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв та ТОВ «Салоха-П», відповідно до умов якого сторони дійшли згоди на здійснення спільної діяльності, на земельних ділянках належних Квартирно-експлуатаційному відділу міста Миколаїв, по вирощуванню зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва, збирання, зберігання та їх подальшої реалізації (а.с.89-121).
Крім того, в матеріалах адміністративної справи міститься довідка Відділу агропромислового розвитку Миколаївської районної державної адміністрації від 09.02.2018 №40-01-28, в якій зазначено, що ТОВ «Салоха-П» дійсно займається виробництвом сільськогосподарської продукції рослинництва та є сільськогосподарським товаровиробником, обробляє 5000 га розташованих на полігоні «Широколанівський» військова частина НОМЕР_1 (а.с.122).
Також, в матеріалах адміністративної справи містяться звіти державного статистичного спостереження про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 1 грудня 2017, в яких зазначені відомості щодо отримання ТОВ «Салоха-П» врожаю сільськогосподарських культур (а.с.123-135).
Твердження відповідача на те, що ТОВ «Салоха-П» не було у встановленому порядку погоджено використання у сільськогосподарських цілях земель Міністерства оборони України, суд не приймає, оскільки такі обставини не стосуються предмету доказування даної адміністративної справи.
Суд зазначає, що у разі якщо суб`єктом господарювання здійснюється господарська діяльність з порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема і щодо оформлення використання земельних ділянок, то відповідальність повинна покладатись саме на такого суб`єкта господарювання.
В даному випадку для позивача визначальним є саме факт отримання товару від ТОВ «Салоха-П», при цьому позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентом вимог чинного законодавства України.
Зазначені обставини вказують на наявність у позивача ділової мети, визначення якої наведено у пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 ПК України, як причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з видами господарської діяльності позивача, суд дійшов висновку, що в результаті господарських операцій з ТОВ «Салоха-П» у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Салоха-П».
Контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку угод між позивачем та ТОВ «Салоха-П» не дійсними.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.
У п.38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.
Таким чином, твердження контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Салоха-П» з поставки товарів спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень рішень відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ».
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АМБАР ЕКСПОРТ БКВ» (69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 11, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 14.05.2018 №.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АМБАР ЕКСПОРТ БКВ судовий збір в розмірі 17338,97 грн. (сімнадцять тисяч триста тридцять вісім гривень 97 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 19.07.2018.

Суддя М.С. Лазаренко