Справа № 638/12151/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року

Київ

справа № 638/12151/17

провадження № К/9901/1031/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Шестака О. І., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів Лях О. П. (головуючий), Старосуда М. І., Яковенка М. М.,

у с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - Шевченківське ОУПФУ), в якому просив:

визнати протиправною відмову Шевченківського ОУПФУ у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/156;

зобов'язати Шевченківське ОУПФУ здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% із включенням суми матеріальної допомоги з 26 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати 33146,67 гривень на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/156 та листа Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/157, з урахуванням вже виплачених сум.

Позов мотивований протиправністю відмови в перерахунку позивачеві розміру довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки, за твердженням позивача, матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Дзержинський районний суд м. Харкова постановою від 25 вересня 2017 року, яку залишено без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року, позов задовольнив:

визнав протиправними дії Шевченківського ОУПФУ щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення;

зобов'язав Шевченківське ОУПФУ здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90%, з включенням суми матеріальної допомоги - з 26 грудня 2016 року, виходячи з розміру заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді - 33146,67 гривень на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/156 і листа Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/157, з урахуванням раніше виплачених сум.

У своїй касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Апеляційного суду Харківської області та набув право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у зв'язку з чим з 26 грудня 2016 року йому відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VІ) призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області, згідно з якою заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 31680,00 гривень.

7 червня 2017 року Апеляційний суд Харківської області видав позивачу нову довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 03-55/156, у якій за грудень 2016 року зазначено заробітну плату, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 33146,67 гривень, у тому числі: оклад - 17600 гривень, надбавка за вислугу років 80% - 14080 гривень, інші виплати, які нараховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1466,67 гривень, а саме: 1/12 від розміру допомоги на оздоровлення 17600,00 гривень.

9 червня 2017 року позивач звернувся до Шевченківського ОУПФУ із заявою про перерахунок з 26 грудня 2016 року раніше призначеного йому довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною розміру складових заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону № 2453-VІ та рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/156 виходячи з розміру заробітної плати 33146,67 гривень, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Рішенням комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсій Шевченківського ОУПФУ від 9 червня 2017 року протокол № 10 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2017 року № 03-55/156. Пенсійний орган посилався на відсутність підстав для такого перерахунку з тих підстав, що чинне законодавство у складі суддівської винагороди не передбачає допомогу на оздоровлення.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки з матеріальної допомоги на оздоровлення позивачем сплачено страхові внески, відмова відповідача включити матеріальну допомогу до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання є безпідставною.

Верховний Суд з висновками судів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначив, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Гарантуючи незалежність суддів, держава зобов'язується її забезпечити, зокрема, через матеріальний і соціальний захист, що включає гарантію виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому в Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України охарактеризував щомісячне довічне грошове утримання як особливу форму соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання суддів, у тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді; щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага; особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування (абзаци п'ятий, шостий, сьомий пункту 7 мотивувальної частини).

Статтею 141 Закону № 2453-VI (у редакції, яка була чинна на час, із якого позивачеві призначено довічне грошове утримання) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічне правове регулювання закріплено в Законі України від 2 червня 2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30 вересня 2016 року та діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому утримання.

Таким чином, спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Верховий Суд вказує на помилковість посилання судів попередніх інстанцій на пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, оскільки спеціальним законом установлено імперативне обмеження щодо визначення розміру іншими нормативно-правовими актами.

Також безпідставним є посилання судів на норми статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, адже застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

За такого правового регулювання матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованість позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, неправильно застосувавши норми матеріального права, дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 341 КАС України обумовлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

За змістом частин першої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність скасування цих рішень із ухваленням у справі нового рішення.

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не піддягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 грудня 2017 року у справі № 638/12151/17 скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх