Справа № 807/998/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

20 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/5524/18

Суддя Львівського апеляційного адміністративного суду Костів М. В., перевіривши апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі № 807/998/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу.

Однак вказана апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановленим статтею 296 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки до неї не додано документа про сплату судового збору..

Ставки судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення визначені Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2017 року становить 1600 грн.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Адміністративний позов в даній справі містить вимоги немайнового характеру.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 640 грн 00 коп. (1600,00 грн. х 0,4 = 640,00 грн.).

Враховуючи наведене, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме 960 грн 00 коп. (640,00 грн. х 150% = 960,00 грн.).

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунений шляхом надіслання до Львівського апеляційного адміністративного суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 960 грн 00 коп. за наступними реквізитами «Отримувач коштів - УК у Галицькому районі м.Львова; код отримувача за ЄДРПОУ - 38007573; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО - 899998; рахунок отримувача - 1057; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - *;101; код платника; судовий збір; № справи; Львівський апеляційний адміністративний суд».

Державна казначейська служба України в апеляційній скарзі заявила клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовує тим, що Законом України від 22.05.2015 року № 484-VІІІ були внесені зміни до Закону України «Про судовий збір», яким був виключений п. 21 ст. 5 цього Закону, згідно з яким Державна казначейська служба України була звільнена від сплати судового збору. Апелянт посилається на п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, яким однією із засад судочинства є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду. Також апелянт посилається на рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», в якому зазначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду та не ускладнювали цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Таким чином, на думку апелянта, позбавлення однієї сторони у справі права оскарження рішення суду фактично означатиме надання іншій стороні процесуальних переваг.

Оцінивши доводи зазначеного клопотання, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Аналогічне правове положення передбачено ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, згідно зі статтями 77, 133 КАС України покладається на зацікавлену сторону.

Однак, в матеріалах справи відсутні та апелянтом не надано суду належних доказів на підтвердження важкого майнового стану, що свідчив би про неможливість або утруднення в сплати судового збору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що системний аналіз статей 8, 124, 126, 129 Конституції України у взаємозв'язку із приписами статей 77, 90, 133 КАС України дає підстави вважати, що при вирішенні питання щодо відстрочення сплати судових витрат суд в кожному конкретному випадку з'ясовує наявність або відсутність підстав для такого відстрочення, враховуючи майновий стан сторони, а остання, в свою чергу, несе обов'язок доказування обставин, на які посилається як на підставу для відстрочення сплати судового збору. В будь-якому випадку КАС України передбачено виключно право, а не обов'язок суду, щодо зменшення, звільнення, розстрочення чи відстрочення сплати судового збору.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 частини 3 статті 2 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Таким чином, розглянувши клопотання апелянта про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Зазначена позиція також відповідає висновкам Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява № 70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі 21-5496а15.

Водночас вважаю безпідставин посилання апелянта на рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі», оскільки в цій справі були інші фактичні обставини (справа стосувалась конкретної ситуації і конкретної фізичної особи, розмір визначених судом судових витрат становив сердньорічну заробітну плату по країні).

Також безпідставним є посилання апелянта на те, що Законом України від 22.05.2015 року № 484-VІІІ були внесені зміни до Закону України «Про судовий збір», яким був виключений п. 21 ст. 5 цього Закону, згідно з яким Державна казначейська служба України була звільнена від сплати судового збору, оскільки з моменту внесення вказаних змін минуло три роки і органи Державна казначейська служба України повинні враховувати при формуванні своїх кошторисів відповідні витрати.

За таких обставин, відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення вказаного недоліку.

Також слід роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліку апеляційної скарги у встановлений строк, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України така буде їй повернута.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року у справі № 807/998/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити Державній казначейській службі України десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Костів