Справа № 826/9944/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9944/17 Головуючий у 1 інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Бужак Н.П. Борейко Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфекренції адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та особи, яка не брала участі у справі - Комунального підприємства "ЗОРЯ СХОДУ" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Конярство України" до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі в.о. начальника Головного управління Дикобаєвої Яни Володимирівни про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Конярство України" звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в особі в.о. начальника Головного управління Дикобаєвої Яни Володимирівни про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано противоправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо ненадання земельних ділянок в постійне користування ДП "Конярство України" та ненадання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до поданих клопотань від 20 червня 2017 року.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати в постійне користування Державному підприємству "Конярство України" земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), які є сформованими, загальною площею 3895,7044 га, за кадастровими номерами:

:05:009:0001; :12:001:0001; :12:010:0001; :05:009:0003; :13:005:0001; :12:001:0002; :02:002:0002; :05:009:0002; :03:001:0001; :10:010:0001; :02:008:0001; :10:002:0001; :13:003:0001; :12:005:0015; :10:009:0001; :10:013:0001; :10:016:0001; :10:014:0001; :10:015:0001; :12:004:0001; :13:004:0001; :12:008:0001; :10:002:0002; :10:017:0001; :12:003:0001; :10:003:0001; :12:002:0001; :02:002:0001; :05:008:0001; :12:007:0001; :10:011:0002; :13:002:0012; :12:009:0001; :03:002:0001; :02:003:0001; :02:001:0001; :05:005:0005; :05:005:0004.

Тип власності - державна власність, цільове призначення: для ведення товарного сільскогосподарського виробництва (01.01) без зміни цільового призначення та виду використання.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП «Конярство України», відповідно до клопотань №484; 491; 487; 490; 483; 492; 498; 495; 493; 489; 488; 494; 496; 486; 485.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області та особа, яка не брала участі у справі - Комунальне підприємство "ЗОРЯ СХОДУ" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області звернулися з апеляційними скаргами, просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області посилається на те, що позивачем до клопотань про розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області не були додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місцерозташування земельних ділянок. Так, з графічних матеріалів, доданих до клопотань позивача, не можливо встановити бажане місцерозташуваня земельної ділянки, оскільки ці відомості не зазначені на самих графічних матеріалах. Також, апелянт вказує на втручання суду першої інстанції в дескреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та зазначає на наявність помилок в судовому рішенні.

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - Комунального підприємства "ЗОРЯ СХОДУ" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області мотивовано тим, що суд першої інстанції прийняв рішення про права та обов'язки особи, яка не була залучена до розгляду справи. Крім цього, посилається на наявність постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018 року у справі №808/2498/17, згідно якої, зобов'язано відповідача надати Комунальному підприємству "ЗОРЯ СХОДУ" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок.

18 червня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від Державного підприємства "Конярство України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у 1990 році Виконавчим комітетом Новомиколаївської районної ради народних депутатів видано державний акт Б№098561, копія якого міститься в матеріалах справи, яким закріплено право постійного користування землею площею 8807,5 га за Державним підприємством "Запорізький кінний завод №86", який у подальшому, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №2305-р від 01.12.2010 року "Про деякі питання розвитку конярства" та наказу Міністерства аграрної політики України №33 від 01.12.2011 року "Про реорганізацію державних підприємств, діяльність яких пов'язана з розвитком конярства", реорганізовано шляхом приєднання до Державного підприємства "Конярство України".

Згідно вищезазначених розпорядчих документів та передавального акту, який був складений та підписаний в процесі реорганізації ДП "Запорізький кінний завод №86", до позивача перейшли права користування землею та обов'язки по сплаті земельного податку.

Так, обставини правонаступництва встановлено рішеннями: господарського суду Запорізької області №15/5009/4275/11 від 08 вересня 2011 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 22 лютого 2012 року, що набрали законної сили, та №30/5009/6179/11 від 13 грудня 2011 року, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 22 січня 2013 року, що набрали законної сили.

20 червня 2017 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства в Запорізькій області із клопотаннями про надання в постійне користування сформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), які є сформованими, загальною площею 3895,7044 га, за відповідними кадастровими номерами, тип власності - державна власність, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01) без зміни цільового призначення та виду використання.

До кожного клопотання позивачем додано копію Державного акту, викопіювання з публічної кадастрової карти України, копію довіреності представника ДП "Конярство України".

Окрім цього, позивач звернувся до ГУ Держземагентства в Запорізькій області з клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП "Конярство України".

До всіх клопотань позивачем додано копію Державного акту, викопіювання з публічної кадастрової карти України, копію довіреності представника ДП "Конярство України".

Під час розгляду справи, позивач отримав лист від відповідача за вих.№0-8-0,3-4394/2-17 від 04 серпня 2017 року, згідно якого, ГУ Держземагентство в Запорізькій області відмовило ДП "Конярство України" у задоволенні клопотань щодо надання в постійне користування земельних ділянок та надання дозволів на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

В обґрунтування відмови ГУ Держземагентство в Запорізькій області щодо надання в постійне користування земельних ділянок зазначило про відсутність відомостей, які підтверджують можливість надання земельних ділянок, згідно з абзацом 5 ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України.

Також, відмову щодо надання дозволів на розроблення документації із землеустрою ГУ Держземагентство в Запорізькій області обгрунтовано тим, що долучені графічні матеріали не визначають розташування земельних ділянок на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, з огляду на безпідставність і формальність відмови та відмову у задоволенні його клопотань, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України № 2768-III від 25.10.2001 р., право власності на землю гарантується.

Згідно ч.1 ст.3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

До повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Запорізької області, у тому числі, передача земельних ділянок у порядку, передбаченому статтями 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Отже, отримавши клопотання позивача, відповідач, з урахуванням частини третьої статті 123 Земельного кодексу України, повинен був у місячний строк розглянути клопотання на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 червня 2017 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства в Запорізькій області із клопотаннями про надання в постійне користування сформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), які є сформованими, загальною площею 3895,7044 га, за відповідними кадастровими номерами, тип власності - державна власність, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01) без зміни цільового призначення та виду використання.

До кожного клопотання позивачем додано копію Державного акту, викопіювання з публічної кадастрової карти України, копію довіреності представника ДП "Конярство України".

Також, позивач звернувся до ГУ Держземагентства в Запорізькій області з клопотаннями про надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП "Конярство України".

До всіх клопотань позивачем додано копію Державного акту, викопіювання з публічної кадастрової карти України, копію довіреності представника ДП "Конярство України" (том. 1 а.с. 31-156, том 3 а.с. 1-107).

Як зазначалося, листом Головного управління Держземагентства в Запорізькій області №0-8-0,3-4394/2-17 від 04 серпня 2017 року відмовлено ДП "Конярство України" у наданні земельних ділянок в постійне користування, у зв'язку з відсутністю відомостей, які підтверджують можливість надання земельних ділянок, згідно з абзацом 5 частини першої статі 123 Земельного кодексу України, яким, зокрема, передбачено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі, відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення, здійснюється без складення документації із землеустрою.

Крім того, у зазначеному листі відповідача вказано, що подані позивачем клопотання, а також долучені до них документи не обґрунтовують необхідності відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Разом з тим, із змісту листа відповідача за вих.№0-8-0,3-4394/2-17 від 04 серпня 2017 року не вбачається які саме відомості відсутні у клопотаннях позивача та які саме дії ним не здійснено та вимагається для отримання необхідних для здійснення господарської діяльності та товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок, не зазначено, також, якими саме нормами законів або нормативно-правових актів передбачена подача тих чи інших відомостей, які має на увазі відповідач.

Зміст відмови за таких обставин має лише загальний характер, не відповідає критеріям вмотивованості, як того вимагають положення частини третьої статті 123 Земельного кодексу України.

Водночас, підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Надані позивачем до матеріалів справи копії клопотань, які подавалися на розгляд відповідачу, містять детальний опис вже зареєстрованих у Державному земельному кадастрі України земельних ділянок із зазначенням існуючих кадастрових номерів, що відповідає вимогам абзацу 3 частини першої статті 123 Земельного кодексу України стосовно надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої у Державному земельному кадастрі, відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без змін меж та цільового призначення без складення документації із землеустрою.

Також, відповідачем відмовлено у задоволенні клопотань щодо надання дозволів на розроблення документацій із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області з огляду на те, що долучені графічні матеріали не визначають розташування земельних ділянок на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Однак, матеріали справи свідчать, що позивачем в клопотаннях вказано кадастрові номера земельних ділянок, а також подано викопіювання з публічної кадастрової карти України, в яких виділено позивачем бажану земельну ділянку. Вказані документи є достатніми для визначення розташування земельних ділянок на данному етапі.

Таким чином, колегія суддів погоджується із доводами позивача про те, що відповідач вільно трактує положення ч. 3 ст. 123 ЗК України без зазначення норми Закону, яку порушено та формально відмовляє позивачу в задоволенні його клопотань щодо надання дозволів на розроблення документацій із землеустрою на спірні земельні дялянки.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року №413 затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання і охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, відповідно до якої, визначено пріоритети, одним з яких є "оформлення державними підприємствами, установами та організаціями права користування земельними ділянками, які ними фактично користуються, у строк до 1 січня 2018 року" , а крім того, передбачено, що Мінагрополітики, інші центральні органи виконавчої влади, Українська академія аграрних наук, вищі навчальні заклади повинні забезпечити оформлення права постійного користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які використовуються державними підприємствами та організаціями, що належать до сфери управління відповідних органів.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо протиправності відмови Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області підтверджені, оскільки клопотання про надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984.2677 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП "Конярство України" розглянуто відповідачем формально, без дотримання вимог ЗК України. Фактично відповідь, викладена в листі № №0-8-0,3-4394/2-17 від 04 серпня 2017 року не містить вмотивованої відмови в задоволенні клопотання позивача.

Разом з тим, згідно приписів частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до пункту частини 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення визнати бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язати вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП "Конярство України" та зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надати в постійне користування Державному підприємству "Конярство України" земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів), які є сформованими, загальною площею 3895,7044 га, відповідно до клопотань - задоволенню не підлягають, оскільки вони відносяться до дискреційних повноважень відповідача, а не суду.

З аналогічних підстав не можуть бути задоволені позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо ненадання земельних ділянок в постійне користування та надання дозволів на розроблення проектів землеустрою.

Разом з тим, частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів дійшла висновку, що наявні підстави для захисту прав позивача шляхом визнання противоправними дій Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо не розгляду клопотань про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 20 червня 2017 року.

З урахуванням відсутності належного розгляду з боку відповідача клопотань щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП "Конярство України" та щодо надання земельних ділянок в постійне користування ДП "Конярство України", про що вказано вище, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повторного розгляду Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області вказаних клопотань, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Таким чином, враховуючи заявлені позовні вимоги, колегія суддів дійшла висновку, що належним способом захисту прав, свобод та інтересів позивача, є саме зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути клопотання щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування ДП "Конярство України", з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Також, колегія суддів зауважує, що допущені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні описки не впливають на суть спору та вирішення справи та можуть бути усунуті судом першої інстанції у порядку ст. 253 КАС України.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржувана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та особи, яка не брала участі у справі - Комунального підприємства "ЗОРЯ СХОДУ" Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Державного підприємства "Конярство України" задовольнити частково.

Визнати противоправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо не розгляду клопотань про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 20 червня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області розглянути клопотання про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані на території Трудової сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області (за межами населених пунктів) загальною орієнтовною площею 1984,2677 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в постійне користування Державному підприємству "Конярство України", відповідно до клопотань № 484, № 487, №491, № 490, № 483, №492, №498, № 495, № 493, № 489, №488, № 494, № 496, № 486, № 485.

В задоволенні інших позовних вимог Державного підприємства "Конярство України" відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Бужак Н.П.

Повний текст постанови виготовлено 18.07.2018 року