Справа № 803/873/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року ЛуцькСправа № 803/873/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представників позивача Боричевського В.М., Василишина К.В., Бабули В.М.,

представника відповідача Сахмана П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Волиньобленерго» (далі - позивач, ПрАТ «Волиньобленерго») звернулося до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, Офіс ВПП ДФС), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.02.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями в сумі 1397914,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 698957,38 грн., та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток за податковими зобов'язаннями в сумі 1441591,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 720795,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій при придбанні товарів та послуг від контрагентів ПП «Актрос Груп» та ПП «Авто Тайм» на підставі укладених договорів, зроблені в ході проведення планової виїзної перевірки позивача, не відповідають фактичним обставинам справи. Позивач вказує, що факт здійснення господарських операцій із придбання товарів та послуг у вказаних контрагентів-постачальників підтверджується належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які були надані під час перевірки, а тому ним правомірно було здійснено формування податкового обліку по зазначених операціях, у зв'язку з чим просить оскаржувані податкові повідомлення-рішення скасувати.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов (т.5, а.с.62-64) та додаткових поясненнях (т.5, а.с.148-151) вимог підприємства не визнав, посилаючись на правомірність висновків контролюючого органу, зроблених при проведенні перевірки. При цьому контролюючим органом було встановлено, що постачальники не мають реальної можливості виконувати обсяг робіт та послуг, який підтверджено документально. Постачальники не мають основних засобів, у тому числі автотранспортної техніки; штатна чисельність не відповідає обсягам виконаних робіт; встановлено їх відсутність за місцем державної реєстрації; встановлено невідповідність даних у первинних документів з податковою звітністю (щодо штату); наявна податкова інформація від контролюючих органів за місцем обліку постачальника про нереальність здійснення ними господарських операцій (результати зустрічних звірок); не декларують або декларують не в повному обсязі відповідні зобов'язання. Поряд з цим, згідно з листом прокуратури Волинської області від 15.12.2017 №17-201вих.17 у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000201 від 07.09.2016, порушеного за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.205, ч.2 ст.366, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України, встановлено, що директором та головним бухгалтером ПП «Актрос Груп» в 2016 році був громадянин ОСОБА_5, у 2017 році (до 20.06.2017) директором та головним бухгалтером був ОСОБА_6 При цьому дані особи фактично ніякого відношення до здійснення господарської діяльності ПП «Актрос Груп» не мали та не заключали договори, угоди, не виписували та не підписували первинні фінансово-господарські документи, а лише надали свої дані для реєстрації або перереєстрації підприємства за винагороду. Відповідно фінансово-господарські операції були безтоварними та послуги були надані лише в документальному відображенні. Відтак, контролюючим органом зроблено висновок про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «Актрос Груп», ПП «Авто Тайм». Вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, просять позовні вимоги залишити без задоволення.

У відповіді на відзив (т.5, а.с.139-141) ПрАТ «Волиньобленерго» заперечило наведені контролюючим органом у відзиві доводи та зазначило, що на момент здійснення господарських операцій із ПП «Актрос Груп», ПП «Авто Тайм» останні перебували за місцем знаходження, надані бувшими директорами вказаних підприємств поясненнями підтверджується факт виконання договірних зобов'язань із позивачем. Вказує, що належним доказом наявності вини сторони договору у формі умислу може бути лише вирок суду в рамках кримінального провадження відносно посадових осіб юридичної особи, який набрав законної сили. Водночас у відповідь на адвокатський запит прокуратура Волинської області повідомила, що у кримінальному провадженні №0000201 від 07.09.2016 жодних повідомлень про підозру службовим особам ПП «Актрос Груп», ПП «Авто Тайм» не оголошувалось, предметом доказування у даному провадженні є лише зовнішньоекономічна діяльність вказаних підприємств та взаємовідносини з фізичним особами, а питання взаємовідносин з ПрАТ «Волиньобленерго» не є предметом дослідження даного провадження.

Крім того, у письмових поясненнях (уточненнях) ПрАТ «Волиньобленерго» просило врахувати, що ними не оспорюється податкове повідомлення-рішення від 15.02.2018 № на суму грошового зобов'язання з податку на прибуток (з урахуванням штрафних санкцій) в розмірі 593766,00 грн. за порушення списання резерву сумнівних боргів юридичних осіб - споживачів у зв'язку з її узгодженням з контролюючим органом (т.5, а.с.215-216)

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали із наведених у позовній заяві та відповіді на відзив підстав, просили позов задовольнити повністю з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 13.11.2017 по 17.01.2018 посадовими особами Офісу ВПП ДФС відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Волиньобленерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.09.2017, валютного - за період з 01.07.2016 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2016 по 30.09.2017, за наслідками якої складено акт перевірки від 24.01.2018 №12/28-10-48-14/00131512 (т.1, а.с.44-66, т.5, а.с.81-135, 156-186).

Згідно з висновками акту перевірки від 24.01.2018 №12/28-10-48-14/00131512 позивачем, зокрема, порушено:

пункти 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого ПрАТ «Волиньобленерго» занижено податок на додану вартість на загальну суму 1397914,75 грн., в т.ч. за липень 2016 в сумі 298248,93 грн., серпень 2016 в сумі 148973,86 грн., вересень 2016 в сумі 107766,49 грн., жовтень 2016 в сумі 20210,74 грн., листопад 2016 в сумі 33811,38 грн., грудень 2016 в сумі 241985,85 грн., січень 2017 в сумі 140243,74 грн., лютий 2017 в сумі 155795,16 грн., березень 2017 в сумі 128050,83 грн., квітень 2017 в сумі 55001,76 грн. та травень 2017 в сумі 67826,01 грн.;

підпункт 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, підпункт 139.2.1 пункту 139.2 статті 139, пункт 134.1 статті 134, пункт 135.1 статті 135 ПК України; пунктів 6, 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044; пунктів 6, 10, 18 наказу Міністерства юстиції України від 19.01.2000 за №27/4248 «Про затвердження (стандарту) бухгалтерського обліку «Витрати», в результаті чого ПрАТ «Волиньобленерго» занижено податок на прибуток на загальну суму 1441591,00 грн., в т.ч. за 3-ій кв. 2016 в сумі 339417,00 грн., 4-ий кв. 2016 в сумі 240966,00 грн., 1-ий кв. 2017 в сумі 356062,00 грн., 2-ий кв. 2017 в сумі 109302,00 грн. 3-ій кв. 2017 в сумі 395844,00 грн.

На підставі висновків вищевказаного акту перевірки 15.02.2018 Офісом ВПП ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість за податковими зобов'язаннями в сумі 1397914,75 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 698957,38 грн., та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на прибуток за податковими зобов'язаннями в сумі 1441591,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 720795,50 грн. (т.1, а.с.22, 24).

Позивач, не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, подав скаргу в порядку адміністративного оскарження до ДФС України, яка своїм рішенням від 03.05.2018 №15261/6/99-99-11-01-02-25 залишила оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін, а скаргу - без задоволення (т.1, а.с.67-71).

Із розрахунків грошових зобов'язань вбачається, що по податковому повідомленню-рішенню від 15.02.2018 № позивачу донараховано суми податкових зобов'язань з ПДВ по ПП «Актрос Груп» в розмірі 1253626,19 грн. основного платежу та 626813,10 грн. штрафних санкцій; по ПП «Авто Тайм» - 144288,56 грн основного платежу та 72144,28 грн. штрафних санкцій. Водночас згідно з податковим повідомленням-рішенням від 15.02.2018 № ПрАТ «Волиньобленерго» донараховано податку на прибуток по взаємовідносинах із ПП «Актрос Груп» в сумі 1045747,00 грн. основного платежу та 522873,50 грн. штрафних санкцій, а також за порушення списання резерву сумнівних боргів по юридичних особах - споживачах 395844,00 грн. основного платежу та 197922,00 грн. штрафних санкцій, а всього 593766,00 грн., яке позивач не оспорює.

Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Отже, формування витрат для визначення фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Згідно з вимогами частини першої статті 9 вищевказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти прийому-передачі, накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що ПрАТ «Волиньобленерго» зареєстроване як юридична особа та одним із видів економічної діяльності позивача є: електромонтажні роботи, розподілення електроенергії, що підтверджується копією Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських- формувань (а.с.76-83).

Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Волиньобленерго» (покупець) та ПП «Авто Тайм» (постачальник) укладено договори поставки №19/16-159 від 18.02.2016, №19/16-315 від 05.05.2016, відповідно до умов яких постачальник зобов'язується у 2016 році поставити покупцеві продукцію (акумулятори свинцеві) та шини автомобільні відповідно (далі - продукція) в асортименті, кількості, у терміни, з якісними характеристиками і по ціні, погодженій сторонами в рахунка по кожній конкретній поставці даного договору, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах цього Договору. Загальна сума договору №19/16-159 від 18.02.2016 складається з суми вартості товару, поставленого постачальником протягом терміну дії цього договору та вказаного у відповідних накладних, але не більше 700,0 тис. грн. по кожній окремій групі товарів. Ціна на продукцію включає в себе ПДВ. У договорі від 05.05.2016 №19/16-315 загальна сума договору складає 1661819,16 грн., в тому числі ПДВ - 276969,86 грн. Постачання продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в усних домовленостях та на основі замовлень Покупця, протягом 5 робочих днів, з дня одержання заявки від покупця. Умови постачання продукції - EXW, згідно «Інкотермс-2010». Продукція навантажується зі складів постачальника в м.Луцьку. На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні супроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну. За договором поставки №19/16-315 від 05.05.2016 умови постачання продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010». Місце пункту призначення: м.Луцьк, Єршова, 4. На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні супроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну. Датою постачання вважається дата зазначена представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником про приймання продукції (т.1, а.с.94-97).

На виконання умов договору поставки №19/16-159 від 18.02.2016 ПП «Авто Тайм» здійснило поставку акумуляторів свинцевих на користь ПрАТ «Волиньобленерго» відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000311 від 18.07.2016 на загальну суму 315240,53 грн., в тому числі ПДВ 52540,09 грн., що підтверджується податковою накладною від 19.07.2016 №8 та видатковою накладною №РН-0093301 від 26.07.2016. Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення від 19.07.2016 №189 (т.2, а.с.84-89).

Разом з тим, перевезення акумуляторів свинцевих 26.07.2016 здійснено автоперевізником ФОП ОСОБА_7 за замовленням ПрАТ«Волиньобленерго», що підтверджується товарно-транспортною накладною від 26.07.2016 №093239 (т.2, а.с.90).

Досліджені в судовому засіданні накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти від 27.02.2017 №4, 20.09.2017 №ВОЕ00001534 прийомки виконаних робіт: технічне обслуговування основних засобів, товарно-транспортні накладні від 02.11.2016, 25.01.2017, дорожні листи, довіреність від 02.11.2016 №111, оприбуткування товарів від 02.11.2016 №154, від 25.01.2017 №19, акти на списання акумуляторних батарей (т.2, а.с.91-105) свідчать про використання позивачем придбаного у ПП «Авто Тайм» товару (акумуляторів) у власній господарській діяльності, зокрема, у заміні акумуляторних батарей на транспортних засобах, що використовують філії товариства.

Відповідно до специфікації №1 до договору поставки №19/16-315 від 05.05.2016 сторони погодили найменування товару (автошини), кількість суму поставки продукції, яка становила 1661819,16 грн. (т.1, а.с.98).

На виконання умов договору поставки №19/16-315 від 05.05.2016 ПП «Авто Тайм» здійснило поставку шин автомобільних на користь ПрАТ «Волиньобленерго» відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000323 від 11.08.2016 на загальну суму 49986,30 грн., в тому числі ПДВ 8331,05 грн., що підтверджується податковою накладною від 16.08.2016 та видатковою накладною №РН-093382 від 22.08.2016 (т.3, а.с.6-8). Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення від 16.08.2016 №309 (т.3, а.с.9).

Перевезення автошин 22.08.2016 здійснено автоперевізником ФОП ОСОБА_7 за замовленням ПрАТ«Волиньобленерго», що підтверджується товарно-транспортною накладною від 22.08.2016 №093638 (т.3, а.с.11).

Із досліджених в судовому засіданні накладних-вимог на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 08.09.2016 №1557, актів від 26.09.2016 №4, 30.09.2017 №0, від 31.08.2017 №5, від 31.01.2017 №8, прийомки виконаних робіт: технічне обслуговування основних засобів, карток обліку роботи автомобільної шини, товарно-транспортних накладних від 30.09.2016 №Ф1788, 28.12.2016 №Ф2488, довіреності від 30.09.2016 №46, оприбуткування товарів від 30.09.2016 №207, 28.12.2016 №279, накладної на переміщення від 30.09.2016 №2707, 29.12.2016 №2979, актів списання шин вбачається факт використання позивачем шин у власній господарській діяльності (т.3, а.с.3-41).

Крім того судом встановлено, що протягом періоду, який перевірявся контролюючим органом, ПрАТ «Волиньобленерго» мало господарські взаємовідносини з ПП «Актрос Груп» з придбання товарів та послуг на підставі договорів від 14.06.2016 -№19/16-361, від 29.01.2016 №19/16-50-1, від 29.01.2016 №19/16-49-1, від 27.01.2017 №19/17-110, від 19.12.2016 №19/16-639, від 19.12.2016 №19/16-640, від 27.01.2017 №19/17-109, від 27.01.2017 №19/17-111 (т.1, а.с.99-117).

Так, судом встановлено, що 27.01.2017, 14.06.2016 між позивачем (замовник) та ПП «Актрос Груп» (виконавець) було укладено договори №№19/17-110, 19/16-361 відповідно про надання послуг на технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів. Відповідно до вказаних договорів виконавець зобов'язується виконувати роботи по комерційному ремонту та/або технічному обслуговуванню автомобілів, власником яких є замовник та/або особа, що має право володіння і користування автомобілями, а замовник зобов'язується приймати автомобілі після здійснення виконавцем ремонту та/або технічного обслуговування та оплачувати надані послуги у терміни та на умовах, що вказані у даному договорі. Розрахунки за кожну надану послугу здійснюється у безготівковій формі. Загальна вартість Договорів становить 990000,00 грн., в т.ч. 165000,00 грн. ПДВ, та 4450000,00 грн., в т.ч. 741666,67 грн. ПДВ, відповідно (т.1, а.с.120-122, т.2, а.с.3-5).

На підтвердження виконання умов договору №19/17-110 від 27.01.2017 позивачем до матеріалів справи надано рахунок-фактура від 16.03.2017 №СФ-0000233, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.03.2017 №ОУ-0000156, податкова накладна від 21.03.2017 №132 (т.1, а.с.124-129). Оплата за надання послуг підтверджується поданим до суду платіжним дорученням від 21.03.2017 №139 (т.1, а.с.123).

На підтвердження виконання умов договору №19/16-361 від 14.06.2016 позивачем до матеріалів справи надані рахунки-фактури від 20.07.2016 №СФ-0000171, від 21.10.2016 №СФ-0000394, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 25.07.2016 №№ОУ-0000154, ОУ-000156, ОУ-000155, від 31.10.2016 №ОУ-0, податкові накладні від 25.07.2016 №№139, 140, 141, акти оприбуткування матеріалів, списаних по поточному ремонту транспортних засобів від 25.07.2016 (т.2, а.с.7-22). Оплата за надання послуг підтверджується поданим до суду платіжним дорученням від 25.07.2016 №242.

19.12.2016, 27.01.2017 між ПрАТ «Волиньобленерго» (покупець) та ПП «Актрос Груп» (постачальник) укладено договори №№19/16-639, 19/17-109, згідно з якими постачальник зобов'язується поставити покупцеві продукцію (шини автомобільні) (далі - продукція) в асортименті, кількості, у терміни, з якісними характеристиками і по ціні, погодженій сторонами в рахунка по кожній конкретній поставці даного договору, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах цього договору. Загальна сума договору складається з суми вартості товару, поставленого постачальником протягом терміну дії цього договору та вказаного у відповідних накладних, але не більше 700000,00 грн. та 990000,00 грн. відповідно до договору по кожній окремій групі товарів. Ціна на продукцію включає в себе ПДВ. Постачання продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в усних домовленостях та на основі замовлень Покупця, протягом 5 робочих днів, з дня одержання заявки від покупця. Умови постачання продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010». Місце пункту призначення: м.Луцьк, Єршова, 4. На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні супроводжувальні документи:рахунок-фактуру, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну. Датою постачання вважається дата зазначена представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником про приймання продукції (т.1, а.с.176-178, т.2, а.с.110-111).

На підтвердження виконання умов договору від 19.12.2016 №19/16-639 позивачем надано прибуткову накладну від 26.12.2016 №6184, рахунок-фактуру №СФ-0000483 від 15.12.2016, податкову накладну від 21.12.2016 №73 та видаткову накладну №РН-00001147 від 26.12.2016 (т.1, а.с.179-181). Про оплату придбаних товарів свідчить платіжне доручення від 21.12.2016 №270 (т.1, а.с.182). Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортними накладними від 26.12.2016 №020738, №020739 (т.1, а.с.184-185).

На підтвердження виконання договору від 27.01.2017 №19/17-109 позивачем надані прибуткова накладна від 17.02.2017 №650, рахунок-фактура №СФ-0000097 від 09.02.2017, податкова накладна від 15.02.2017 №38 та видатковою накладною №РН-0000105 від 17.02.2017. Про оплату придбаних товарів свідчить платіжне доручення від 15.02.2017 №58 (т.2, а.с.113-118). Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 17.02.2017 №020105 (т.1, а.с.184-185).

Також про використання позивачем шин у власній господарській діяльності свідчать оборотно-сальдова відомість, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти прийомки виконаних робіт: технічне обслуговування основних засобів, товарно-транспортні накладні, акти списання шин, картки обліку роботи автомобільної шини (т.1, 186-216, т.2, а.с.120-132).

Судом також встановлено, що 29.01.2016 між ПрАТ «Волиньобленерго» (покупець) та ПП «Актрос Груп» (виконавець) укладено договір 19/16-49-1, згідно з яким постачальник зобов'язується у 2016 році поставити покупцеві продукцію (інструмент, електроінструмент, витратні матеріали і запчастини до нього та інше електрообладнання) (далі - продукція), а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах цього договору. Загальна сума договору складається з суми вартості товару, поставленого постачальником протягом терміну дії цього договору та вказаного у відповідних накладних, але не більше 300000,00 грн. по кожній окремій групі товарів. Ціна на продукцію включає в себе ПДВ. Постачання продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в усних домовленостях та на основі замовлень Покупця, протягом 10 календарних днів, з дня одержання заявки від покупця. Умови постачання продукції - EXW, згідно «Інкотермс-2010». На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати покупцю наступні супроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну. Датою постачання вважається дата зазначена представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником про приймання продукції (т.1, а.с.221-223).

На виконання даного договору ПП «Актрос Груп» здійснило поставку товару на користь ПрАТ «Волиньобленерго» відповідно до рахунків-фактури №СФ-0000182 від 25.07.2016, СФ-0000284 від 29.08.2016, що підтверджується податковими накладними від 27.07.2016 №167, 16.09.2016 №23 та видатковими накладними №РН-00000745 від 29.07.2016, №РН-0000851 від 31.10.2016, прибутковими накладними від 29.07.2016 №№3615, 3616, від 31.10.2016 №5201. Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення від 27.07.2016 №189, від 16.09.2016 №251. Разом з тим, перевезення товарів здійснено автоперевізником за замовленням ПрАТ «Волиньобленерго», що підтверджується товарно-транспортними накладними. Про факт використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності свідчать оприбуткування товарів, накладні вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, інвентаризаційні описи ТМЦ, переміщення товарів згідно товарно-транспортних накладних до філій товариства (т.1, а.с.224-255).

Крім того, судом встановлено, що 17.01.2017 між ПрАТ «Волиньобленерго» (покупець) та ПП «Актрос Груп» (постачальник) укладено договір 19/17-111, згідно з яким постачальник зобов'язується поставити покупцеві продукцію (автозапчастини), а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах цього Договору. Загальна сума договору складається з суми вартості товару, поставленого постачальником протягом терміну дії цього договору та вказаного у відповідних накладних, але не більше 990000,00 грн. по кожній окремій групі товарів. Ціна на продукцію включає в себе ПДВ. Постачання продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в усних домовленостях та на основі замовлень Покупця, протягом 10 календарних днів, з дня одержання заявки від покупця. Умови постачання продукції - EXW, згідно «Інкотермс-2010». На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні супроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну. Датою постачання вважається дата зазначена представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником про приймання продукції (т.2, а.с.51-52).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надані прибуткові накладні від 16.03.2017 №№1211, 1210, рахунки-фактури №№СФ-0000209, СФ-0000210 від 15.03.2017, податкові накладні від 16.03.2017 №№66, 67 та видаткові накладні №№РН-0000215, РН-0000216 від 16.03.2017. Про оплату придбаних товарів свідчать платіжні доручення від 21.12.2016 №270, №82 (т.2, а.с.53-63).

Транспортування придбаного товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 24.04.2017 №Ф827, дорожнім листом (т.2, а.с.64).

Також про використання позивачем автозапчастин у власній господарській діяльності свідчать накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти прийомки виконаних робіт: технічне обслуговування основних засобів, товарно-транспортні накладні, акти списання шин, оприбуткування товарів (т.2, а.с.65-77).

Також з матеріалів справи вбачається, що між ПрАТ «Волиньобленерго» (покупець) та ПП «Актрос Груп» (постачальник) укладено договір поставки №19/16-640 від 19.12.2016, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у грудні 2016 році поставити покупцеві продукцію (акумулятори свинцеві) (далі - продукція) в асортименті, кількості, у терміни, з якісними характеристиками і по ціні, погодженій сторонами в рахунка по кожній конкретній поставці даного договору, а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах цього договору. Загальна сума договору складається з суми вартості товару, поставленого постачальником протягом терміну дії цього договору та вказаного у відповідних накладних, але не більше 300000,00 грн. по кожній окремій групі товарів. Ціна на продукцію включає в себе ПДВ. Постачання продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в усних домовленостях та на основі замовлень Покупця, протягом 5 робочих днів, з дня одержання заявки від покупця. Умови постачання продукції - EXW, згідно «Інкотермс-2010». Продукція навантажується зі складів постачальника в м.Луцьку. На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні супроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну. Датою постачання важається дата зазначена представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником про приймання продукції (т.2, а.с.137-138).

На виконання умов вказаного договору поставки ПП «Актрос Груп» здійснило поставку акумуляторів свинцевих на користь ПрАТ «Волиньобленерго» відповідно до рахунку-фактури №СФ-б/н від 14.12.2016, що підтверджується податковою накладною від 21.12.2016 №74 та видатковою накладною №РН-0001148 від 26.12.2016. Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення від 21.12.2016 №258 (т.2, а.с.139-143).

В підтвердження використання купленої продукції позивач надав суду накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, акти прийомки виконаних робіт: технічне обслуговування основних засобів, товарно-транспортні накладні, дорожні листи, довіреності, акти списання акумуляторних батарей, акти оприбуткування товарів (т.2, а.с.144-197).

Водночас судом встановлено, що 29.01.2016 між ПрАТ «Волиньобленерго» (покупець) та ПП «Актрос Груп» (виконавець) укладено договір 19/16-50-1, згідно з яким постачальник зобов'язується у 2016 році поставити покупцеві продукцію (запасні запчастини та витратні матеріали до бензоінструменту) (далі - продукція), а покупець зобов'язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах цього Договору. Загальна сума договору складається з суми вартості товару, поставленого постачальником протягом терміну дії цього договору та вказаного у відповідних накладних, але не більше 300000,00 грн. по кожній окремій групі товарів. Ціна на продукцію включає в себе ПДВ. Постачання продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками, погодженими сторонами в усних домовленостях та на основі замовлень Покупця, протягом 10 календарних днів, з дня одержання заявки від покупця. Умови постачання продукції - EXW, згідно «Інкотермс-2010». На доказ постачання постачальник зобов'язаний надати Покупцю наступні супроводжувальні документи: рахунок-фактуру, видаткову накладну. Датою постачання важається дата зазначена представником покупця на відповідних супроводжувальних документах, наданих постачальником про приймання продукції (т.3, а.с.46-47).

На виконання даного договору ПП «Актрос Груп» здійснило поставку товару на користь ПрАТ «Волиньобленерго» відповідно до рахунку-фактури №СФ-0000130 від 13.07.2016, що підтверджується податковою накладною від 26.07.2016 №182 та видатковою накладною №РН-00000716 від 28.07.2016, прибутковою накладною від 28.07.2016 №3451. Оплату вартості придбаного товару покупцем здійснено в повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення від 26.07.2016 №350, від 16.09.2016 №251. Разом з тим, перевезення товарів здійснено автоперевізником за замовленням ПрАТ «Волиньобленерго», що підтверджується товарно-транспортними накладними, дорожніми листами. Акт про оприбуткування товарів, акти прийомки виконаних робіт: технічне обслуговування основних засобів, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів свідчать про використання позивачем товару у власній господарській діяльності (т.3, а.с.53-66).

Водночас матеріалами справи підтверджується та обставина, що ПрАТ «Волиньобленерго» здійснювало реалізацію списаних відходів та брухту чорних металів на ТОВ «Промислово-комерційна фірма Євростар», ТзОВ «Західна лінія» (т.3, а.с.69-375, т.4, а.с.1-339).

Перевіривши первинні документи, суд приходить до висновку, що вони оформлені відповідно до вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704.

Судом не встановлено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність даних яких установлена судом, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського обліку. Факт придбання позивачем товарів (послуг), їх транспортування, повна оплата та подальше використання в господарській діяльності підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами бухгалтерського обліку.

Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спори між сторонами щодо недійсності договорів відсутні. Контролюючим органом також не доведено, що господарські зобов'язання між позивачем та вказаними контрагентами вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що правочини, укладені між позивачем та ПП «Актрос Груп», ПП «Авто Тайм» виконані сторонами. Досліджені судом документи містять відомості, які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.

Щодо доводів відповідача про відсутність у ПП «Актрос Груп» та ПП «Авто Тайм» трудових ресурсів, транспортних засобів та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення такої діяльності, суд зазначає, що чинним законодавством дійсність і реальність договорів та правомірність складених на їх виконання накладних та інших первинних документів бухгалтерського та податкового обліку не обумовлені наявністю у постачальника матеріальних та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності.

Крім того, посилання відповідача на те, що постачальники за юридичною адресою не знаходились, фінансово-господарську діяльність фактично не здійснювали, що ПП «Актрос Груп» з травня 2017 року не подавало декларацій з ПДВ та звіти 1ДФ, а ПП «Авто Тайм» не подавало декларацій та звітів 1ДФ за 9 місяців 2016 та за 2016, суд до уваги не бере з огляду на таке. Так, факт відсутності вказаних підприємств за місцем їх реєстрації станом на 30.06.2017, як зазначено в акті перевірки, жодним чином не свідчить про те, що на момент здійснення господарських операцій із позивачем (2016 - травень 2017) вказані юридичні особи також не перебували за їх місцем знаходження. Водночас неподання контрагентами позивача податкової звітності є порушенням вимог податкового законодавства саме вказаними особами, а не позивачем, і не може визнаватись як доказ відсутності виконання договірних зобов'язань. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується та обставина, що ПП «Актрос Груп» протягом 2016 - І кв. 2017 подавало до контролюючого органу податкові розрахунки сум доходу, нарахованого на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, з яких вбачається наявність на даному підприємстві протягом вказаного періоду трудових ресурсів, відтак фактичне здійснення господарської діяльності (т.5, а.с.48-61).

Суд вважає, що з огляду на реальний характер операцій можливі порушення контрагентами ПП «Актрос Груп» та ПП «Авто тайм» податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення позивача як добросовісного платника податків права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ. Платник податків (покупець товарів) не має обов'язку, повноважень та можливості здійснювати контроль за дотриманням продавцем вимог законодавства щодо ведення його господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені продавцем або його посадовими особами порушення.

Отже, допущені постачальниками порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) ПДВ та на формування витрат підприємства.

Окрім цього, суд критично оцінює посилання Офісу ВПП ДФС на наявність кримінального провадження стосовно посадових осіб ПП «Актрос Груп» як на підставу висновків про порушення позивачем податкового законодавства, керуючись наступним.

У акті перевірки від 24.01.2018 №12/28-10-48-14/00131512 відповідач посилається на те, що підставою для викладення висновків в акті стали відомості, отримані від прокуратури Волинської області, а саме: в ході досудового розслідування №0000201 кримінального провадження встановлено, що директором та головним бухгалтером ПП «Акрос Груп» в 2016 році являвся громадянин ОСОБА_5, в 2017 році до 20.06.2017 директором та головним бухгалтером був ОСОБА_6 При цьому дані особи фактично ніякого відношення до здійснення господарської діяльності ПП «Актрос Груп» не мають, та не заключали договори, угоди, не виписували та не підписували первинні фінансово-господарські документи, а лише надавали свої дані для реєстрації або перереєстрації підприємства за винагороду.

Суд зазначає, що кримінальне провадження, відкрите відносно посадових осіб ПП «Актрос Груп», на день розгляду справи є незакінченим і не стосується посадових осіб ПрАТ «Волиньобленерго» чи взаємовідносин ПП «Актрос Груп», ПП «Авто тайм» із позивачем, про що свідчить лист прокуратури Волинської області від 22.02.2018 №17-201вих.18 (т.1, а.с.93). Дані обставини не заперечено представником відповідача ні у відзиві на позовну заяву, ні у судових засіданнях.

Суд вважає неприйнятними доводи відповідача про те, що сам факт того, що деякі контрагенти позивача фігурують в досудових розслідуваннях, порушених за ознаками кримінального правопорушення, є доказом протиправного формування податкового кредиту та витрат.

Таким чином, посилання контролюючого органу на відкрите кримінальне провадження відносно контрагентів позивача є необґрунтованими, оскільки вказане не містять у собі встановлених обставин, які б свідчили про невиконання контрагентами своїх договірних зобов'язань саме по господарських відносинах з позивачем або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб'єктами господарської діяльності.

Така ж сама правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №808/2360/17 (адміністративне провадження №К/9901/7560/18).

Крім того, контролюючим органом також не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження визнання в судовому порядку договорів між ПрАТ «Волиньобленерго» та ПП «Актрос Груп», ПП «Авто Тайм» недійсними, що спростовує висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між останніми.

Також, в ході судового розгляду справи контролюючим органом до матеріалів справи не надано доказів того, що органами ДФС проводилась у встановленому законом порядку перевірка контрагентів позивача, а також не надано рішень про притягнення посадових осіб контрагентів позивача до юридичної відповідальності.

Суд зазначає, що податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу, тощо. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту.

Згідно положень частини 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Водночас у пункті 38 рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України» (заява №803/02, INTERSPLAV проти України) зазначено, що на думку суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, беручи до уваги досліджені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийнятих Офісом ВПП ДФС податкових повідомлень-рішень від 15 лютого 2018 № повністю та № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток в загальній сумі 1568620,50 грн. (в тому числі: за податковими зобов'язаннями в сумі 1045747 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 522873,50 грн.), з огляду на що останні підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача користь ПрАТ «Волиньобленерго» слід стягнути судовий збір в сумі 54982,50 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення від 14.05.2018 №4365 (а.с.2).

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 15 лютого 2018 № повністю та № в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем: податок на прибуток в загальній сумі 1568620,50 грн. (в тому числі: за податковими зобов'язаннями в сумі 1045747 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 522873,50 грн.).

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» (43023, м.Луцьк, вул.Єршова, 4) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35) сплачений судовий збір в розмірі 54982,50 грн. (п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят дві грн. 50 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Повне судове рішення складено 19 липня 2018 року.