Справа № 826/1976/18
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/101
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 липня 2018 року м. Київ№ 826/1976/18

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" Ірклієнка Юрія Петровича
3-я особа про Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язати вчинити дії
Суддя О.В.Головань

Секретар І.В.Галаган

Представники:

Від позивача: не з'яв.

Від відповідача: Латнух Є.С. - п/к

Від 3-ї особи: не з'яв.

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "ПЛАТИНУМ БАНК" Ірклієнка Ю.П. про визнання поважною причину пропуску позивачем строку заявлення кредиторської вимоги до ПАТ "Платинум Банк" та зобов'язання відповідача акцептувати (визнати) кредиторські вимоги, внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Платинум Банк" шляхом включення акцептованих вимог позивача, як таких, що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Платинум Банк" на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою суду від 09.02.18 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 23.04.18 р.

В судових засіданнях 23.04.18 р. та 25.06.18 р. оголошено перерви.

До судового засідання 17.07.18 р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомлено.

Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки на спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів, так як він стосується процедури ліквідації (банкрутства) банку.

Суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання за відсутності представника позивача, оскільки він обізнаний про його наявність і мав можливість висловити свою точку зору з вказаного приводу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

В даному випадку питання щодо розмежування спорів за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його Уповноважених осіб щодо адміністрування роботи Фонду та виконання ним функцій з ліквідації банків було предметом розгляду Верховним Судом, яким виклав з цього приводу свою правову позицію.

Згідно постанови Верховного Суду від 18.04.18 р. у справі №826/7532/16 -

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.12 р. №4452-VI установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих з джерел, визначених ст. 19 цього Закону, здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VIрішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

У свою чергу, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Разом з тим, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід враховувати не лише суб'єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог фізичної особи до суб'єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються у порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону № 4452-VI за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені у п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI.

Повноваження Фонду як ліквідатора, що закріплені у ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI, збігаються за змістом із повноваженнями розпорядника майна у справі про банкрутство, які закріплені у ч. 3, 5 ст. 22 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів. У четвертій черзі задовольняються грошові вимоги щодо вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а спірні правовідносини випливають з укладених між банком і фізичною особою договорів, уповноважена особа Фонду та Фонд діють як представники сторони договірних відносин.

Зазначене дає підстави стверджувати, що спір в цій справі не є публічно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить до цивільної юрисдикції.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть та суб'єктний склад спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про включення кредиторських вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин суд задовольняє клопотання відповідача та закриває провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, п. 1 ч. 1 ст. 238, ч. 1 ст. 239, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача задовольнити.

2. Провадження у справі закрити.

3. На виконання вимог ч. 1 ст. 239 КАС України роз'яснити позивачу, що справа з врахуванням статусу позивача як фізичної особи належить до юрисдикції цивільних судів.

4. Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту.

Суддя О.В. Головань