Справа № 398/1269/18(2-а/398/73/18)
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2018-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2018 року справа № 398/1269/18(2-а/398/73/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.,

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2018 року (суддя суддя 1-ї інстанції - Орловський В.В., дата ухвалення - 05.05.2018, місце ухвалення - м. Олександрія) в адміністративній справі № 389/1269/18(2-а/389/73/18) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 квітня 2018 позивач був зупинений поліцейським Куликом І.М., яким повідомлено про вчинення правопорушення - символи заднього номерного знаку автомобіля позивача не було чітко видно з відстані 20 м. Ткаченко В.І. не погодився з поліцейським і заперечував наявність у його діях правопорушення, зазначивши, що жодних замірів видимості номерного знаку поліцейські не провели. Відповідачем було винесено постанову серії ЕАА № 357807про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Позивач зазначає про відсутність будь-яких доказів вчинення правопорушення, оскільки такі не додані до постанови від 12 квітня 2018 року, а також зазначає, що ч.6 ст. КУпАП не передбачає відповідальності за невідповідність освітлення у разі його наявності вимогам ДСТУ 3649:2010, а лише передбачає відповідальність за невідповідність номерного знаку вимогам стандартів або відсутність освітлення. При цьому державний номерний знак автомобіля позивача відповідає ДСТУ 4278:2006.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2018 року - позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Поліцейський рядовий поліції УПП у м. Кременчуці Кулик Ігор Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що ліхтар освітлення номерного знаку автомобіля позивача, був синього кольору, що не дозволяло визначити символи номерного знаку, але судом це не взято до уваги.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 12 квітня 2018 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАА № 357807, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч. 6 ст.121 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2, 12 квітня 2018 року о 05:10 годині, по вулиці Халаменюка, 2 в місті Кременчуці, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21104, державний номерний знак НОМЕР_1, державний номерний знак якого не відповідав вимогам стандарту ДСТУ 3649, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України. Копія постанови позивачем отримана в день винесення, його пояснення в постанові відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, якими підтверджується склад адміністративного правопорушення, скоєного позивачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, без номерного знака або з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Частина 6 ст.121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог пункту 2.9 в Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.6 ст.121 КУпАП.

Між тим, відповідачем не надано, як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, жодних доказів в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують порушення позивачем ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення та правомірність прийняття оскаржуваної постанови (фото, відеозапис тощо).

Таким чином, оскільки доказів провини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2.9 ПДР України, відповідачем не надано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно ОСОБА_2 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 357807 від 12 квітня 2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В межах апеляційної скарги підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321,322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2018 в адміністративній справі № 389/1269/18(2-а/389/73/18) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського рядового поліції УПП у м. Кременчуці Кулика Ігоря Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак