Справа № 820/3249/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шляхова О.М.

17 липня 2018 р. Справа № 820/3249/18

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

27.04.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить: визнати протиправними дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (подалі - ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган, відповідач), які полягають в утриманні з 01.01.2016 року з його пенсії сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору із розміру призначеної пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»; визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт відповідача - Перерахунок пенсії з 01.01.2016 року за його пенсійною справою № від 10.04.2018 року; зобов'язати відповідача перераховувати та виплачувати йому пенсію, розрахував її розмір без утримання сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з 01.01.2016 року та сплатити недоотриману суму пенсії однією сумою з урахуванням раніше проведених виплат.

ОСОБА_1, також просить встановити судовий контроль за виконанням відповідачем судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 07.02.2015 року ГУ ПФУ у Харківській області йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб». На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» відповідач 10.04.2018 року здійснив перерахунок розміру пенсії позивачу з 01.01.2016 року Відповідно до Перерахунку пенсії за пенсійною справою № від 10.04.2018 року з пенсії позивача ГУ ПФУ в Харківській області утримує податок на доходи фізичних осіб 15% в сумі 618,69 грн. та військовій збір 1,5% в сумі 61,87 грн.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Харківській області протиправно недоплачує позивачу частину основного розміру пенсії в сумі 680,56 (618,69 +61,87) з 01.01.2016 року, тобто протиправно утримує податок на доходи фізичних осіб та військовій збір.

Позивач вказує, що ним оскаржується акт індивідуальної дії ГУ ПФУ в Харківській області від 10.04.2018 року. Зазначає, що перебіг строку звернення до суду із означеним позовом розпочався після прийняття рішення про перерахунок пенсії з 01.01.2016 року, тобто з 10.04.2018 року.

Позивач вважає, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 29.06.2010 року № 17-рп/2010, від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, від 11.10.2011 року № Ю-рп/2011).

В силу зазначених норм права, ГУ ПФУ в Харківській області зобов'язано здійснити перерахунок розміру його пенсії без утримання сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з 01.01.2016 року та сплатити недоотриману суму пенсії.

У відзиві на позов, ГУ ПФУ в Харківській області зазначає, що відповідач діяв у відповідності до норм діючого законодавства та порушень, вказаних в позовній заяві, не вчиняв.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що у зв'язку з отриманням у лютому 2016 року інформації про працевлаштування позивача 07.11.2015 року, його пенсію перераховано 18.02.2016 року з дати призначення (07.11.2015 року), як працюючому пенсіонеру. Протягом 2016-2017 років позивачу проводилися масові перерахунки пенсії у зв'язку підвищенням розміру прожиткового мінімуму (що впливає на розмір надбавки). Проведення у квітні 2018 року перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року жодним чином не вплинуло на розмір пенсії та на її оподаткування.

Щодо правових підстав утримання з пенсії податку на доходи фізичних осіб та військового збору ГУ ПФУ в Харківській області зазначає, що Законом України від 02.06.2016 року № 1411-VIII внесено зміни до підпункту 164.2.19 Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.07.2016 року. Цими змінами передбачено, що оподатковуються лише суми пенсій, які перевищують десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року (10740 грн. (1074 х 10)), і збільшено розмір податку з 15 до 18 відсотків. Відповідно також змінено і базу оподаткування для утримання військового збору. Отже, з 01.07.2016 року ПДФО та ВЗ з пенсії позивача не справляється. Відображення сум ПДФО та ВЗ у проведених у квітні 2018 року перерахунках пенсії 01.01.2016 року та з 01.05.2016 року не означає, що пенсія позивача оподатковувалася у 2018 році, а лише повторює інформацію з попередніх перерахунків.

Відповідач зазначає також, що питання обчислення, перерахунку пенсії та питання оподаткування належать до сфери правового регулювання різних галузей законодавства - пенсійного та податкового відповідно. До компетенції органів Пенсійного фонду України не належить прийняття індивідуальних актів з питань оподаткування. Позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування перерахунку пенсії, зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати позивачу пенсію, розрахував її розмір без утримання сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, є неналежним способом захисту прав, з тих підстав, що в оскаржуваному позивачем індивідуальному акті - перерахунку пенсії з 01.01.2016 року за пенсійною справою № від 10.04.2018 року - вирішувалося питання щодо перерахунку пенсії позивача відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, ст. 63 Закону № 2262-ХІ, постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року. Зазначення у перерахунку пенсії сум ПДФО та ВЗ носить суто інформаційний характер.

Справляючи податки з пенсії позивача, відповідач діяв не як суб'єкт владних повноважень, а як податковий агент, на якого Податковим кодексом України покладено обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Оподаткування пенсії позивача здійснювалося з моменту її призначення до 01.07.2016 року. Будь-які об'єктивні чи суб'єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо позивач вважав, що діями відповідача щодо оподаткування пенсії порушуються його права та законні інтереси. Виплати пенсії є щомісячними, а відтак, позивач з часу призначення пенсії знав, що з його пенсі вираховуються податки, і в разі не згоди мав право звернутися до суду. З урахуванням часу звернення позивача до суду з позовом, відповідач вважає, що наявні підстави для залишення без розгляду позову в частині вимог, які заявлені

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2018 року (рішення виготовлено 01.06.2018 року) у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду першої інстанції вмотивований тим, що до компетенції органів Пенсійного фонду України не належить прийняття актів індивідуальної дії з питань оподаткування. Справляючи податки з пенсії позивача, відповідач діяв не як суб'єкт владних повноважень, а як податковий агент, на якого Податковим Кодексом України покладено обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Судом зазначено, що з 01.07.2016 року ПДФО (податок на доходи з фізичних осіб) та ВЗ (військовий збір) з пенсії позивача не справляється.

Оподаткування пенсії позивача здійснювалося з моменту її призначення до 01.06.2017 року, отже позивач мав можливість звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом, якщо він вважав, що діями відповідача щодо оподаткування пенсії порушуються його права та законні інтереси.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції визначився, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, порушення прав позивача, просить його скасувати та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що Конституція України не надає перевагу Податковому кодексу України відносно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Окрім того, Податковий кодекс України є загальним законом щодо оподаткування, але спеціальним законом, яким є Закон України «Про пенсійне забезпечення» заборонено оподаткування пенсій.

Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з позивача не стягується, але з 01.01.2016 року по 01.07.2016 року означені податки та збори стягувались з позивача. Означена обставина що має суттєве значення, судом правова оцінка не надана.

Також вказує, що він не пропустив строк звернення до суду, так як перерахунок його пенсії з 01.01.2016 року за пенсійною справою № здійснено 10.04.2018 року, а звернувся до суду із позовом 23.04.2018 року.

Заперечуючи проти доводів і вимог апеляційної скарги, відповідач ГУ ПФУ в Харківській області, окрім наведеного у запереченнях проти позову, зазначає, що позивач помилково вважає, що строк звернення до суду має обчислюватися з дати проведення останнього перерахунку пенсії - 10.04.2018 року, оскільки у проведеному перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 року хоча і позначені ПДФО і ВЗ, однак таке позначення має суто інформаційний характер та не означає, що податки стягувалися після цього перерахунку.

Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а судове рішення слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інші осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХП (подалі - Закон № 2262-XII) у розмірі 70% грошового забезпечення (а.с. 18).

07.11.2015 року ОСОБА_1 працевлаштувався, у зв'язку з чим, у лютому 2016 року пенсійним органом проведений перерахунок його пенсії, як працюючому пенсіонеру (а.с. 19-22).

Після проведеного перерахунку основний розмір пенсії позивача з 07.11.2015 року склав 7950,10 грн., загальний розмір пенсії (з надбавками) - 8.258,60 грн., у тому числі: податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) 15% - 618,69 грн. та військовий збір (ВЗ) 1,5% - 61,87 грн.

Протягом 2016-2017 років позивачу проводилися неодноразові перерахунки пенсії у зв'язку із підвищенням розміру прожиткового мінімуму, що впливало на розмір надбавки, а саме: з 01.05.2016 року, з 01.12.2016 року, з 01.05.2017 року та з 01.10.2017 року (а.с. 20. 24-26).

У березні 2018 року Ліквідаційною комісією Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до Головного управління надано довідки про грошове забезпечення колишніх співробітників Міністерства внутрішніх справ України (міліції) для проведення перерахунку пенсій з урахування грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

На підставі наданої довідки № 100/35350- (а.с.23) позивачу з 01.01.2016 року проведено перерахунок пенсії з грошового забезпечення 10.300,46 грн. Основний розмір пенсії після перерахунку склав 7.210,32 грн. Оскільки розмір пенсії позивача після проведення перерахунку зменшився, йому встановлено доплату до попереднього розміру пенсії.

Таким чином, в наслідок проведення пенсійним органом у квітні 2018 року відповідно Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, з 01.01.2016 року перерахунку пенсії позивача, розмір його пенсії не змінився, а отже не змінився об'єкт оподаткування податком на доходи фізичних осіб і військовим збором, - сума пенсії.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом IV Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 02.06.2016 року № 1411-VIII), відповідно до п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, суми пенсій (включаючи суму їх індексацій, нараховану відповідно до закону), отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, у частині такого перевищення.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

27.02.2018 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців тринадцятого, чотирнадцятого пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 1-р/2018 зазначив, що у процесі розгляду ним цієї справи до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу були внесені зміни Законом України «Про внесення зміни до статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування пенсій інвалідів війни та деяких інших категорій осіб» від 17.07.2015 року № 653-VІІІ та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» від 02.06.2016 року № 1411-VIII. Однак, Конституційний Суд України вважає, що внесення вказаних змін не вплинуло на суть оспорюваних народними депутатами України та Верховним Судом України положень.

Як зазначається у Рішенні, у сфері пенсійного забезпечення справедливим має визнаватися такий підхід законодавця, за якого забезпечується пропорційне співвідношення між страховими внесками та призначеним розміром пенсійних виплат, а застрахована особа може безперешкодно реалізувати своє право на пенсію у повному обсязі. У законодавстві про пенсійне забезпечення в Україні таке співвідношення досягається встановленням залежності розміру пенсії від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу) застрахованої особи. Саме тому запровадження її оподаткування, починаючи з певного її розміру, на думку Конституційного Суду України, порушує справедливий підхід до встановлення пенсії, оскільки призводить до зменшення її фактичного розміру, який встановлюється з урахуванням співвідношення між тривалістю страхового стажу та розміром заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Конституційний Суд України також констатував, що після запровадження у законодавстві України з 01.07.2014 року оподаткування пенсій упродовж двох років Верховна Рада України тричі вносила зміни. За таких обставин особи, які мають право на пенсійні виплати, об'єктивно не могли бути впевненими у своїх правомірних очікуваннях щодо стабільності правового регулювання у цій сфері. Отже, встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість.

Конституційний Суд України вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 27.02.2018 року.

За наведених обставин колегія суддів, погоджується з висновком суду щодо необґрунтованості вимог позивача ОСОБА_1, так як до 01.07.2016 року щомісячно утримуючи із сум пенсії позивача ОСОБА_1 податок на доходи фізичних осіб та військовий збір пенсійний орган діяв відповідно до чинного законодавства, в межах своїх повноважень.

Судам першої та апеляційної інстанцій позивач не надав доказів, які б спростували твердження ГУ ПФУ в Харківській області про те, що з 01.07.2016 року його щомісячні суми пенсії не є об'єктом оподаткування.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення &l2; &gр; суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ради залишити без задоволення, а на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 червня 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець

Постанова складена і підписана 17 липня 2018 року.