Справа № 803/967/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

19 липня 2018 рокуЛуцькСправа № 803/967/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю прокурора Мацюка С.Я.,

представника позивача Бірука В.Я.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Волинської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд у розмірі 337478,40 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2018 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою суду від 21.06.2018 вирішено розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін на 11:00 19.07.2018.

В судовому засіданні судом поставлено на вирішення питання про закриття провадження у даній справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Сторони покладались на розсуд суду.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06.12.2006 ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.06.2018 за № (а.с.41-43).

02.02.2018 року на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.01.2017 №68 (а.с.15), направлення від 26.01.2018 №009560 (а.с.19) відповідно до графіку проведення рейдових перевірок у період з 29.01.2018 по 04.02.2018 (а.с.16-17) державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області проводилась комплексна рейдова перевірка дотримання законодавства під час надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Під час перевірки 02.02.2018 року було встановлено, що перевізник ФОП ОСОБА_2 із залученням водія ОСОБА_3 здійснював перевезення вантажу (валок прокатний) за маршрутом митний пост «Ягодин» - м.Маріуполь, Донецька обл. для ТзОВ «КЕС-УА ХОЛДИНГ».

Перевіряючими проведено документальний габаритно-ваговий контроль автомобіля SCANIA R440, державний номер НОМЕР_1, напівпричіп ES-GE 4SOU-4025, державний номер НОМЕР_2, що належать підприємцю, що стверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.28) із перевищенням повної маси (нормативно допустиме - 40, фактичне - 48,75) без оформлення дозволів, які дають право на рух автодорогами України.

За результатами контролю по транспортному засобу складено довідку від 02.02.2018 року та акт від 02.02.2018 серія АПВ №20294 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, на підставі якого проведено розрахунок від 02.02.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в сумі 9720,00 євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку складає 337478,40 грн. (а.с.21-23).

Водночас, 02.02.2018 року складено акт №012289 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.20).

Визначена контролюючим органом плата за проїзд автомобільними дорогами великовагового транспортного засобу у розмірі 337478,40 грн. відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

Вирішуючи питання, до юрисдикції якого суду відноситься даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 вказує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Таким чином, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Суд встановив, що в якості підстави для позову позивачем зазначено, що відповідачем у добровільному порядку не сплачено до державного бюджету плату за проїзд автомобільними дорогами великовагового транспортного засобу у сумі 337478,40 грн., яка визначена ФОП ОСОБА_2 відповідно до розрахунку плати за проїзд за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу SCANIA R440, державний номер НОМЕР_1, напівпричіп ES-GE 4SOU-4025, державний номер НОМЕР_2, що належать підприємцю.

Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» утворено Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека), реорганізувавши шляхом злиття Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Так, пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства) (далі - Положення №103).

Згідно з підпунктами 15 та 27 пункту 5 вказаного Положення (на момент виникнення спірних правовідносин) Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що нормами чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Відтак, позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Разом з тим, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом, що нараховується Укртрансбезпекою, є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

У свою чергу за змістом частини п'ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, у тому числі й на користь держави) носять приватно-правовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Аналіз зазначених вище правових норм та суб'єктний склад сторін свідчить про те, що спір за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов'язаний з вирішенням питання щодо стягнення коштів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.06.2018 у справі №820/1203/17.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 2 статті 239 КАС України).

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги мають розглядатися в порядку господарського судочинства, а тому провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 238, 239, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів закрити.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути Прокуратурі Волинської області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 15, ) з державного бюджету України судовий збір в розмірі 5062,18 грн. (п'ять тисяч шістдесят дві гривні 18 копійок), сплачений відповідно до платіжного доручення №1024 від 25 травня 2018 року.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Ухвала суду в повному обсязі складена 24 липня 2018 року.