Справа № 803/1088/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2018 року ЛуцькСправа № 803/1088/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання Шопік М.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватно-орендної агрофірми Колос до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Приватно-орендна агрофірма Колос звернулася з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Волинській області винесено наказ №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, з врахуванням п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, терміном 20 робочих днів з 05 березня 2018 року.

Позивач вважає вищевказаний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, право контролюючого органу на призначення документальних планових виїзних перевірок, за період, що виходить за межі 1095 днів з дня початку проведення перевірки, чітко обмежене статтею 102 Податкового кодексу України. Тобто, контролюючий орган має право призначати проведення документальної перевірки за 1095 днів, що передують дню призначення перевірки.

А тому, наказ ГУ ДФС у Волинській області №812 від 21.02.2018 про проведення документальної планової перевірки позивача, суперечить вимогам податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню, як протиправний.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.06.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву від 09.07.2018 представник відповідача з позовними вимогами позивача не погодився та вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

На підставі п.п.77.1, 77.4 ст.77 Податкового кодексу України (далі ПК України), ГУ ДФС у Волинській області 21.02.2018 видано наказ №812 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, з врахуванням п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, терміном 20 робочих днів з 05 березня 2018 року, про що платнику податків було надіслано повідомлення та вручено під розписку директору Приватно-орендної агрофірми Колос ОСОБА_3 Вказує, що в наказі на перевірку чітко встановлений період за який буде проводитися перевірка та який відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України становить 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п.133.4 ст.133 цього Кодексу, а якщо така податкова декларація була подана пізніше за днем її фактичного подання. А тому, посилання позивача на те, що в наказі на перевірку вказано з якого терміну буде проводитися перевірка, а саме з 05.03.2018, не є підставою порушення періоду перевірки в межах визначених п.102.1 ст.102 ПК України, так як даний термін вказує на початок проведення перевірки, а не на період за який буде проводитися перевірка.

Крім того, зазначає, що позивачем було допущено посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до проведення планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос, за результатами якої було складено акт перевірки №9097/14-04/5478203 від 08.06.2018, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення №5, №, № від 19.06.2018, які надіслані на адресу Приватно-орендної агрофірми Колос та отримані уповноваженою особою.

А відтак, позовні вимоги Приватно-орендної агрофірми Колос є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

20.07.2018 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю.

В судовому засіданні 20.07.2018 представник відповідача позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Волинській області видано наказ №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, з врахуванням п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України, терміном 20 робочих днів з 05 березня 2018 року, про що платнику податків було надіслано повідомлення та вручено директору Приватно-орендної агрофірми Колос ОСОБА_3 під розписку.

На підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос видано направлення на перевірку №№1079-1083 від 03.03.2018.

За результатами перевірки працівниками ГУ ДФС у Волинській області складено акт від 16.04.2018 №5906/14-04/5478203 Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос.

Позивачем було подано заперечення на даний акт перевірки від 16.04.2018 №5906/14-04/5478203, у звязку з чим, начальником ГУ ДФС у Волинській області, відповідно до п.75.1 ст.75, п.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України, видано наказ №1873 від 21.05.2018 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос, за результатами проведення якої складено акт перевірки №9097/14-04/5478203 від 08.06.2018 Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 з питань, що стали предметом заперечень, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення №5, №, № від 19.06.2018, які надіслані на адресу Приватно-орендної агрофірми Колос та отримані уповноваженою особою.

Не погоджуючись з наказом ГУ ДФС у Волинській області №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Перевіряючи правомірність наказу ГУ ДФС у Волинській області №812 від 21.02.2018 на проведення перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос, суд враховує наступне.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п.п.77.1, 77.2 ст.77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.102.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Так, з метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків розроблений Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України №524 від 02.06.2015 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 24 червня 2015 року за №751/27196 (далі - Порядок №524).

Згідно п.4 Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог ст.77 розділу ІІ ПК України. Необхідним є врахування також вимог п.102.1 ст.102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобовязання платника податків, а також періоду діяльності платника, який не було охоплено перевіркою, вимог п.77.3 ст.77 розділу ІІ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобовязань перед бюджетом, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобовязань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Таким чином, ПК України та Порядком чітко визначено граничні періоди, за які можуть проводитися перевірки платників податків, які обмежуються 1095 днями після останнього дня граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була подана пізніше, - за днем її фактичного подання та/або граничного строку сплати грошових зобовязань. Тобто, контролюючий орган має право призначити проведення документальної перевірки за 1095 днів, що передують призначенню перевірки. Призначення контролюючим органом документальної перевірки поза межами вказаного строку є прямим порушенням норм податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 14.01.2015 (справа №2а/0270/1757/11), від 16.12.2015 (справа №826/2139/14), від 25.04.2013 (справа №2а/0270/1705/11) та постанові Верховного Суду України від 09.02.2016 (справа №826/3285/15).

Як встановлено судом, наказ ГУ ДФС у Волинській області №812 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос прийнято 21.02.2018.

З огляду на те, що наказ про призначення перевірки прийнято 21.02.2018, відповідач мав право призначити проведення виїзної документальної планової перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос за період з 21.02.2015 по 31.12.2017, тобто за 1095 днів, що передують призначенню перевірки.

Таким чином, наказом Головного управління ДФС у Волинській області від 21.02.2018 №812 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос призначено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, терміном 20 робочих днів з 05 березня 2018 року по дату завершення перевірки, тобто з порушенням строків, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 21.02.2018 №812 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос винесений із порушенням положень податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Щодо права позивача на оскарження наказу на проведення перевірки, після фактичного проведення самої перевірки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні ПК України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб'єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

А тому, в разі призначення документальної перевірки платник податків має право оскаржувати відповідні рішення (в тому числі накази про призначення перевірки), дії або бездіяльність контролюючого органу незалежно від того, чи фактично здійснено таку перевірку.

Правова позиція про те, що платник податків має право оскаржити наказ податкового (контролюючого) органу про проведення перевірки платника податків, незалежно від її виду та від того, чи проведена така перевірка, міститься, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 27 січня 2015 року №21-425а14, від 9 лютого 2016 року у справі № 826/5689/13-а, від 16 лютого 2016 року у справі № 826/12651/14 та Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2016 року у справі № К/800/61414/14, від 29 листопада 2016 року К/800/53451/15.

Вищевказана правова позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 березня 2018 року у справі №812/602/17, відповідно до якого право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 27 січня 2015 року у справі №21-425а14.

Також, згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 року у справі Рисовський проти України вказаний суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, Онер'їлдіз проти Туреччини, Megadat.com Б.г.І. проти Молдови, і Москаль проти Польщі). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах Лелас проти Хорватії, і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі Лелас проти Хорватії).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про повне задоволення адміністративного позову Приватно-орендної агрофірми Колос до Головного управління Державної фіскальної служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинської області №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Волинської області судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 762, 00 грн., сплачені згідно платіжного доручення від 14.06.2018 року №156. (а.с.2)

Керуючись статтями 241-246, 250, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби у Волинської області №812 від 21.02.2018 Про проведення документальної планової виїзної перевірки Приватно-орендної агрофірми Колос.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Волинської області на користь Приватно-орендної агрофірми Колос судовий збір в розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: Приватно-орендна агрофірма Колос, , адреса: 45776, Волинська область, Горохівський район, с. Мерва.

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Волинської області, , адреса: 43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока

Повний текст судового рішення складений 23.07.2018 року.