Справа № 819/825/18
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/825/18

17 липня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача: ОСОБА_1;

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами за №ТР445/40/АВ/ТД-ФС від 03.04.2018 року та визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами за №ТР445/40/АВ/ІП-ФС від 03.04.2018 року.

Ухвалою суду від 10 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №819/825/18 та призначено справу до розгляду правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.06.2018 року, в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче засідання, суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Вказав, що підставою для накладення штрафу згідно із постановою №ТР445/40/АВ/ТД-ФС від 03.04.2018 року став факт допуску працівника ОСОБА_5 до роботи без оформлення трудового договору, оскільки надана в ході інспекційного відвідування цивільно-правова угода має ознаки трудових відносин. Вважає, що вказана постанова про накладення штрафу є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектор з праці переймаючи на себе компетенцію судового органу встановив факт удаваного правочину, що не входить у компетенцію працівників Держпраці та свідчить про зловживання службовим становищем такої службової особи. Вказав, що другою підставою для накладення штрафу згідно із постановою №ТР445/40/АВ/ІП-ФС від 03.04.2018 року був факт самоусунення суб'єкта господарювання від проведення атестації робочих місць. Вважає, що вказана постанова про накладення штрафу також є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки робітники у пекарні м'ясних виробів ФОП ОСОБА_4 не є виготовлювачами натуральної ковбасної оболонки, а пекарня м'ясних виробів у якій працює пекар не є виробництвом, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, як тепер так і в майбутньому. Тому підстав для проведення атестації таких робочих місць немає. Додатково вказав, що згідно із п.27-29 постанови Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 року «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування, інспектор праці провадить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності. У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються. Відповідачем ФОП ОСОБА_4 внесено припис та зобов'язано провести атестацію робочих місць в строк до 20.04.2018 року та станом на 03.04.2017 року (дату накладення штрафу) термін для виконання даного припису не пройшов. Відтак, вважає, що дії посадових осіб є передчасним заходом до притягнення посадових осіб до відповідальності, що відповідно вказує про неприпустимість застосування фінансових санкцій за дане порушення.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві, просили відмовити в їх задоволенні. Вказали, що при проведенні заходу державного контролю (інспекційного відвідування) у діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 встановлено, що підприємець використовує працю 1 найманого працівника без оформлення трудових відносин, а саме позивач використовувала найману працю ОСОБА_6 в період з 15.02.2018 року по 12.03.2018 року без укладення трудового договору та повідомлення Тернопільської ОДПІ про прийняття її на роботу. Зазначили, що цивільно-правовий договір №2 від 01.03.2018 року укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який надала позивач під час інспекційного відвідування, містить ознаки трудового договору, оскільки обсяг і характер виконуваних робіт відповідають трудовій функції продавця, відсутні кількісно-якісні показники виконання робіт, фактично виконавець підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку, на працівника покладено матеріальну відповідальність. Також вказали, що атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер так і в майбутньому. ФОП ОСОБА_4 в процесі своєї діяльності використовує обладнання, сировину та матеріали які є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів та зайнятості працівників на роботах, пов'язаних із негативним впливом цих факторів на їх здоров'я, однак позивачем не проведена атестація робочого місця пекаря м'ясних виробів за умовами праці для встановлення права працівників на здорові й безпечні умови праці, в наслідок чого можливо безпідставно позбавлено пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці, що підтверджується інформацією отриманою від департаменту соціального захисту населення Тернопільської ОДА. Вказали, що справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю на ФОП ОСОБА_4 здійснено за участю представника позивача, якому вручені постанови про накладення штрафу уповноваженою особою від 03.04.2018 року №ТР445/40/АВ/ТД-ФС та №ТР445/40/АВ/ІП-ФС. Відтак, вважають, що Управління, як орган державної влади, діяло лише в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з п.7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до частини 1 статті 259 КЗпП України Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), пунктом 2 якого встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі, зокрема, проведення інспекційних відвідувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно із п.19 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Відповідно до наказу Управління Держпраці у Тернопільській області від 07.03.2018 року №148 «Про проведення інспекційних відвідувань у ФОП ОСОБА_4.» та направлення на проведення заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційного відвідування) відповідачем, з 12 по 13 березня 2018 року проведено захід державного контролю за додержанням законодавства про працю (інспекційне відвідування).

Під час інспекційного відвідування виявлено відсутність документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, а саме: копії документів про нарахування та виплату заробітної плати найманим працівникам за період з серпня 2017 року по березень 2018 року, копія правил внутрішнього трудового розпорядку, що зафіксовано актом про неможливість проведення інспекційного відвідування від 13.03.2018 року №ТР445/40/НД/АВ та надано вимогу про надання/поновлення документів №ТР445/40/ПД, якою зобов'язано ФОП ОСОБА_4 у строк до 09:00 год. 20 березня 2018року надати необхідні документи.

За результатами проведеного заходу державного контролю 20 березня 2018 року складено акт інспекційного відвідування №ТР445/40/АВ, у якому зафіксовані порушення встановленні під час перевірки, а саме: ФОП ОСОБА_4 використовує найману працю ОСОБА_6 в період з 15 лютого по 12 березня 2018 року без укладення трудового договору та повідомлення Тернопільської ОДПІ про прийняття її на роботу; ФОП ОСОБА_4 не надано документів, які б підтверджували виконання нею вимог статті 29 Кодексу законів про працю України в частині роз'яснення працівникові його прав і обов'язків, проінформування під розписку про умови праці, ознайомлення працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку, проінструктування працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії і протипожежної охорони до початку роботи за укладеним трудовим договором; ФОП ОСОБА_4 не проведена атестація робочого місця пекаря м'ясних виробів за умовами праці для встановлення права працівників на здорові й безпечні умови праці, внаслідок чого безпідставно позбавлено пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці.

В подальшому Управлінням Держпраці у Тернопільській області, за використання найманої праці без укладення трудового договору та неповідомлення Тернопільської ОДПІ про прийняття на роботу, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР445/40/АВ/ТД-ФС від 03.04.2018 року, якою відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, ст.53 Закону України «Про зайнятість населення», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, та на підставі абз.8 ч.2 с.265 Кодексу законів про працю України, накладено на ФОП ОСОБА_4 штраф у розмірі 111690,00 грн.

Також, за непроведення атестація робочого місця, Управлінням Держпраці у Тернопільській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ТР445/40/АВ/ІП-ФС від 03.04.2018 року, якою відповідно до ст.259 Кодексу законів про працю України, ст..53 Закону України «Про зайнятість населення», п.8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509, та на підставі абз.8 ч.2 с.265 Кодексу законів про працю України, накладено на ФОП ОСОБА_4 штраф у розмірі 3723,00 грн.

Позивач вважає дані постанови протиправними, відтак звернулася до суду із відповідними позовом про їх скасування.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами за №ТР445/40/АВ/ТД-ФС від 03.04.2018 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема і оскаржуваної постанови про накладення штрафу уповноваженими особами за №ТР445/40/АВ/ТД-ФС від 03.04.2018 року, ФОП ОСОБА_4 здійснює підприємницьку діяльність за адресою: с.Озерна, вул.Б. Хмельницького, 12.

Під час здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_4 12.03.2018 року о 10:30 год. у магазині за адресою: с.Озерна, вул.Б. Хмельницького, 12, виявлено особу, яка назвалась ОСОБА_6.

Згідно з письмового пояснення ОСОБА_6 від 12.03.2018 року, вона стажувалась у ФОП ОСОБА_4 з 15.02.2018 року, з 01.03.2018 року працює самостійно. В її обов'язки входить приймати і реалізовувати продукцію (ковбасні вироби). Режим роботи ОСОБА_7 становить з 09:00 до 19:00 год., заробітну плату не отримувала, трудовий договір не укладався.

Під час проведення інспекційного відвідування, ФОП ОСОБА_4 надала цивільно-правовий договір №2 від 01.03.2018 року укладений між нею та ОСОБА_6

Згідно із абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 та ч.4 ст.265 КЗпП).

Вирішуючи питання щодо наявності порушення трудового законодавства, передбаченого абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, слід враховувати також вимоги ч. 1 ст. 21 КЗпП України, відповідно до яких трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а обов'язок власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, що передбачено законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що трудовий договір чинне законодавство визначає як домовленість між працівником і власником про умови виконання роботи, оскільки працівники самі не організовують роботу і виконують її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам.

Відповідно до положень ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).

Висновком про порушення позивачем законодавства про працю послугувало те, що відповідач вважає, що за своєю суттю цивільно-правовий договір №2 від 01.03.2018 року містить ознаки трудового договору, оскільки обсяг і характер виконуваних робіт відповідають трудовій функції продавця, відсутні кількісно-якісні показники виконання робіт, фактично виконавець підпорядковується внутрішньому трудовому розпорядку, на працівника покладено матеріальну відповідальність. Відтак, уповноважені особи дійшли висновку, що зазначене свідчить про використання ФОП ОСОБА_4 найманої праці ОСОБА_6 в період з 15 лютого по 12 березня 2018 року без укладення трудового договору та без повідомлення Тернопільської ОДПІ про прийняття її на роботу.

Водночас, як вбачається із додаткової угоди від 02.03.2018 року до цивільно-правового договору від 01.03.2018 року сторони (ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6) узгодили оплату праці за надані послуги з реалізації м'ясних виробів. Предметом цієї угоди є: залучення оптових контрагентів, а саме вчинення комплексу дій щодо аналізу ринку оптової торгівлі Зборівського району, надання комерційних пропозицій, тощо (результат: укладення говору про постачання продукції) - 400 грн. за 1 укладений договір; реалізація м'ясних виробів покупцям - 10 відсотків від виручки реалізованого товару; складення списку суб'єктів господарювання комунальної (державної) форми власності, що проводять допорогову закупівлю м'ясної продукції на території Зборівського району - 100 грн.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що предмет вказаного цивільного договору виходить за межі предмету трудового договору, який укладається із продавцем та не співпадає з трудовою функцією продавця.

Доказами в адміністративному судочинстві є відповідно до ч.1 ст.72 КАС України будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем долучена до матеріалів справи постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.05.2018 року у справі №607/5089/18 за матеріалами адміністративної справи, що надійшли від Управління Держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч.ч.1,3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У вказаній постанові зазначено, що судом встановлено відсутність порушень умов праці згідно цивільно-правового договору між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_6, провадження у справі стосовно ОСОБА_4 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв'язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Дана постанова набрала законної вили 18 травня 2018 року.

Згідно з ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області встановлено відсутність порушень умов праці згідно цивільно-правового договору, то з урахуванням вищенаведених норм ст. 78 КАС України, вказана постанова є обов'язковою для адміністративного суду в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) щодо використання ФОП ОСОБА_4 найманої праці ОСОБА_6 в період з 15 лютого по 12 березня 2018 року без укладення трудового договору.

Суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися правової позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Наведені відповідачем аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами порушення законодавства про працю позивачем, оскільки ґрунтуються в основному на поясненні ОСОБА_6, та не підтверджені іншими належними та переконливими доказами.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що постанова про накладення штрафу уповноваженими особами за №ТР445/40/АВ/ТД-ФС від 03.04.2018 року є протиправною, а позовні вимоги щодо її скасування підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими особами за №ТР445/40/АВ/ІП-ФС від 03.04.2018 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема і оскаржуваної постанови №ТР445/40/АВ/ІП-ФС від 03.04.2018 року, при інспекційному відвідуванні ФОП ОСОБА_4 уповноваженими особами виявлено, що ФОП ОСОБА_4 в процесі своєї діяльності використовує обладнання, сировину та матеріали які є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів та зайнятості працівників на роботах, пов'язаних із негативним впливом цих факторів на їх здоров'я. Однак, ФОП ОСОБА_4 не проведена атестація робочого місця пекаря м'ясних виробів за умовами праці для встановлення права працівників на здорові й безпечні умови праці, внаслідок чого безпідставно позбавлено пільг та компенсацій за роботу в несприятливих умовах праці.

Перевіркою встановлено, що зазначену роботу здійснювали ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які перебували на посадах пекаря м'ясних виробів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п'ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до Додатку 1 Списку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 листопада 1997 року №1290 у розділі «Харчова промисловість. М'ясна промисловість. Виробництво м'яса і субпродуктів» передбачено посади: п.6 апаратник термічної обробки ковбасних виробів (4 дні додаткової відпустки), п.7 апаратник термічної обробки м'ясопродуктів (4 дні додаткової відпустки).

Відтак хибним є твердження представника позивача про те, що пекарня м'ясних виробів, у якій працюють пекарі, не є виробництвом, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер так і в майбутньому.

Суд також не погоджується з твердженням представника позивача, що відсутні підстави для атестації оскільки посада пекаря м'ясних виробів не віднесена до 1 Списку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість працівників на роботах в яких дає право на щорічну додаткову відпустку, оскільки пекарі м'ясних виробів виконували роботу, що передбачена для посад апаратника термічної обробки ковбасних виробів та апаратника термічної обробки м'ясопродуктів.

Тому, суд не погоджується з тим, що відсутні підстави для проведення атестації таких робочих місць. З матеріалів справи слідує, що в Департаменті соціального захисту населення Тернопільської ОДА відомості стосовно проведення ФОП ОСОБА_4 атестації робочих місць за умовами праці відсутні.

Відповідно до ст.265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що постанова про накладення штрафу уповноваженими особами №ТР445/40/АВ/ІП-ФС від 03.04.2018 року складена за непроведення атестації робочого місця, винесена правомірно, а тому позовні вимоги щодо її скасування до задоволення не підлягають.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження Управління Держпраці передбачені Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509). Цей Порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення передбачених ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України.

Так, згідно пункту 3 Порядку №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Отже, суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що винесення постанови про застосування штрафних санкцій без перевірки виконання припису є передчасним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та скасування постанови Управління Держпраці у Тернопільській області від 03 квітня 2018 року № ТР445/40/АВ/ТД-ФС.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 (місцепроживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Управління Держпраці у Тернопільській області (місцезнаходження: 46006, вул. Шпитальна, 7, м. Тернопіль, ) задовольнити частково.

Скасувати постанову Управління Держпраці у Тернопільській області від 03 квітня 2018 року № ТР445/40/АВ/ТД-ФС.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2018 року.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.