Справа № 688/2017/18
Суддя: Козачук С. В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 688/2017/18
№ 2-а/688/46/18
Рішення

Іменем України

11 липня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сектору реагування патрульної поліції Шепетівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

18.06.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до сектору реагування патрульної поліції Шепетівський відділ поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (далі СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обгрунтування позову, посилається на те, що постановою серії НК №088796 від 06.06.2018 року інспектора СРПП Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він, керуючи автомобілем по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Шепетівка біля торгівельного центру «Урожай» здійснив зупинку транспортного засобу та стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено". Стверджує, що зупинка була вимушеною, оскільки в автомобілі виникли несправності, після чого він увімкнув аварійний сигнал і здійснив зупинку транспортного засобу. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_1 підійшов до багажника для того, щоб дістати знак аварійної зупинки, однак до нього підійшли працівники поліції і вказали на порушення ним Правил дорожнього руху. На його пояснення про те, що зупинка була вимушеною не реагували і склали постанову про накладення штрафу.

Враховуючи те, що постанова прийнята з грубим порушенням вимог КУпАП, без врахування його пояснень, роз'яснення прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, без надання належної оцінки доказам згідно ст.ст.251, 280 КУпАП, просив її скасувати.

Ухвалою суду від 20.06.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 03.07.2018 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у ньому, та суду пояснив, що допомагав знайомій ОСОБА_4 перевезти речі. 06.06.2018 року рухаючись власним автомобілем по вул.Героїв Небесної Сотні поблизу ТЦ "Урожай" здійснив зупинку автомобіля. Проте вважає, що у інспектора СРПП не було підстав для винесення постанови, оскільки така зупинка була вимушеною і здійснена в зв'язку з технічними несправностями автомобіля, про що свідчила увімкнена ним аварійна світлова сигналізація. Знак аварійної зупинки він не встиг виставити, оскільки, підійшовши до багажника, до нього відразу підійшов інспектр СРПП Шепетівського ВП ОСОБА_3 Він на його вимогу надав документи та пояснив причини зупинки, виставив знак. Проте, інспектор, незважаючи на його пояснення та пояснення присутнього у його автомобілі свідка ОСОБА_4, в службовому автомобілі виніс оскаржувану постанову, навіть не з'ясувавши даних про його особу. ОСОБА_4, яка перебувала у його автомобілі є сусідкою інспектора, останній перебуває із нею у неприязних відносинах, а тому при винесенні постанови інспектор СРПП вказав у ній адресу проживання останньої. Вказане підтверджується зробленим свідком ОСОБА_4 відеозаписом. Оскільки постанова є незаконною, просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Незважаючи на те, що судом відповідачу роз'яснювались положення ч.4 ст. 159 та ч.1 ст.269 КАС України, доказів, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та відзиву не надав.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши відеозапис та матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 088796 від 06 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що 06.06.2018 року о 07 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем по вул. Героїв Небесної Сотні в м. Шепетівка біля торгівельного центру «Урожай» здійснив зупинку транспортного засобу та стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху визначено перелік дорожніх знаків.

Відповідно до вимог пункту 3.34 п. 3 Розділу 33 Правил дорожнього руху до заборонних дорожніх знаків відноситься дорожній знак - «Зупинку заборонено», яким забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п. 1.10 ПДР України, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Відповідно до п. 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що 06.06.2018 року о 07 год. 15 хв. здійснив вимушену зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 у зв'язку з технічними несправностями автомобіля.

Вказане підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 Так, свідок показала, що вона у вказаний в протоколі день та час перебувала у автомобілі ОСОБА_1, а тому стверджує, що він здійснив вимушену зупинку транспортного засобу біля торгового центру «Урожай», у зв'язку з технічними несправностями автомобіля. Зазначила, що інспектор підійшовши до автомобіля ОСОБА_1, не зважаючи на їх пояснення про вимушену зупинку, побачивши її (довгий час перебуває з інспектором в неприязних відносинах) почав складати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначивши у протоколі її адресу, як адресу проживання ОСОБА_1, хоча це не відповідає дійсності, оскільки із позивачем перебуває лише у дружніх стосунках та разом із ним не проживає, а проживає із чоловіком та дітьми.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано відеозапис подій, що мали місце 06.06.2018 року в ході розгляду адміністративної справи відносно нього.

Так, з відтвореного у судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивачем на автомобілі увімкнено аварійну сигналізацію, виставлено відповідний знак, інспектору СРПП Шепетівського ВП останнім пояснювались причини зупинки автомобіля. Інспектором особа водія не встановлювалась, права для позивача не роз'яснювались, пояснення надані ним та свідком ОСОБА_4, яка на той час перебувала у автомобілі, до уваги не прийнято, а винесено оскаржувану постанову.

У відповідності до ст.283 КУпАП постанова, в тому числі, повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення9.

Зі змісту постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 088796 від 06 червня 2018 року, винесеній відносно ОСОБА_1, зазначено місце проживання останнього: м. Шепетівка, вул. Дзявульського 14/2. Однак, вказана адреса не є місцем його проживання та місцем його реєстрації. В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, а значиться зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_2, вказане підтверджується також даними його паспорта.

Як вбачається із паспорту громадянина України, виданого на ім'я ОСОБА_4, зазначена в постанові адреса: м.Шепетівка, вул. М.Дзявульського, 74/2, є адресою місця її реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, зокрема, пояснень свідків, відеозапису, на якому було б зафіксовано порушення тощо. Також не надано і відзиву на позов. А тому, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин суд кваліфікує як визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова відносно ОСОБА_1 винесена без з'ясування усіх обставин справи, необхідних для об'єктивного та неупередженого її вирішення, без підтвердження доказами винуватості позивача у вчиненні правопорушення.

За відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, отже позов підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 9, 122, 245, 247, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керуючись ст.ст. 77, 159, 241-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до сектору реагування патрульної поліції Шепетівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії НК №088796 від 06 червня 2018 року інспектора сектору реагування патрульної поліції Шепетівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 16 липня 2018 року.

Суддя С.В. Козачук