Справа № 182/6403/16-а
Суддя: Рибакова В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/6403/16-а
Провадження № 2-а/0182/47/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2018 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рибакова В.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом (а.с.2-9), який доповнювала (а.с.64,65), посилаючись на наступні обставини.

Вона з 21.06.2002 року вийшла на пенсію державного службовця з посади начальника контрольно-ревізійного відділу в м. Нікополі контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області Державної контрольно-ревізійної служби в Україні.

На момент виникнення спірних відносин правонаступником контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області є Східний офіс Державної Аудиторської служби України, який створений в результаті реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до п.1 Указу Президента України «Про оптимізацію органів виконавчої влади» від 09.12.2010 року № 1085/2010 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби».

З 21.06.2002 року вона перебуває на обліку в Нікопольському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», Нікопольське обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області утворено після злиття управлінь Пенсійного фонду України в м. Нікополі та Нікопольському районі.

Пенсію державного службовця призначено їй згідно норм Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на дату призначення пенсії, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 в редакції, чинній на день призначення пенсії в розмірі 89 % середньомісячної заробітної плати, яка визначалася із нарахованої їй заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи перед звільненням на пенсію.

Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку в розмірі 89 % підтверджується копією розпорядження №175732 від 31.03.2008 року із її пенсійної справи.

У жовтні 2016 року із судової практики їй стало відомо про перерахунок пенсії державному службовцю та виплату пенсії з врахуванням підвищення з 01.12.2015 року заробітної плати, відповідно до Постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Тому, 11.11.2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок призначеної їй пенсії у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно постанови Кабінету Міністрів України від року №1013, та на підставі довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 10.11.2016 року №11-19 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Листом № Б-206-1 від 15.11.2016 року їй було відмовлено у перерахунку пенсії у звязку з тим, що з 01.06.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-ІІІ скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

На її думку відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та відмова у виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є неправомірною.

Послалась на те, що загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначаються Законом України «Про державну службу» № 3723 ХІІ від 16.12.1993 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Таким чином, Постановою № 865 на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (11 листопада 2016р.), не було визначено порядку перерахунку пенсії державного службовця.

На даний час Кабінетом Міністрів України всупереч статті 37-1 Закону №3723-ХІІ також не визначено порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

Відповідно до довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 10.11.2016 року №11-19 на підставі постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було підвищено з 01.12.2015 року заробітну плату за посадою, з якої призначено пенсію позивачу.

Тобто, це підвищення заробітної плати державним службовцям припадає на час дії статті 37-1 Закону №3723-XII, якою передбачено здійснення перерахунку раніше призначених пенсій особам, які набули права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим законом.

З 01.06.2015 року не здійснюється призначення пенсій відповідно до спеціального законодавства, а саме Закону України «Про державну службу». Зміни, які були внесені до Закону України «Про державну службу» стосуються виключно питань призначення пенсій, тоді як підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює ст.37-1 цього Закону, положення якої щодо перерахунку пенсій у звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ не зазнали змін.

На її думку, право на перерахунок раніше призначеної пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Тому, просить суд визнати дії відповідача противоправними щодо відмови їй у перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року, згідно заявленої довідки Східного офісу Державної аудиторської служби України від 10.11.2016 року №11-19; зобовязати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця виходячи із 89% суми заробітної плати з урахуванням підвищення з 01.12.2015 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» згідно заявленої довідки; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою судді про відкриття скороченого провадження у відповідності до ст.183-2 КАС України (в редакції, яка діяла на той час) від 07.12.2016 року відповідачу було запропоновано у десятиденний строк з дня отримання ухвали та копій документів подати безпосередньо до канцелярії суду заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову (а.с.31). Відповідач отримав ухвалу судді про відкриття скороченого провадження та копії матеріалів справи.

Ухвалою судді від 02.03.2017 року (а.с.61,62) за клопотанням представника відповідача було зупинено провадження по адміністративній справі № 182/6403/16-а провадження № 2-а/0182/86/2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії до набрання законної сили судовим рішенням по адміністративній справі № 804/645/17 за адміністративним позовом Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Східного офісу Державної аудиторської служби, третя особа ОСОБА_1, про визнання дій протиправними, від якого залежить вирішення справи.

Ухвалою судді від 19.07.2018 року провадження було поновлено, позовну заяву ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У матеріалах справи наявні заперечення відповідача на адміністративний позов (а.с.41-43), згідно яких просить в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі за безпідставністю. Послався на те, що на час призначення позивачу пенсії діяв ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХII, ст.37 якого було визначено право осіб на одержання пенсії державних службовців та в якому розмірі цим особам призначаються пенсії. Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений Постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі за текстом Постанова № 865). Зазначив, що на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав чинності ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII. Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, визнано таким, що втратив чинність ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Отже, на час звернення позивача за перерахунком пенсії втратила чинність ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців. Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у звязку з підвищенням окладів, форма довідки про складові заробітної плати взагалі виключена. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4 Постанови № 865.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах, суд приходить до наступного висновку.

Позивач ОСОБА_1, перебуває на обліку в Нікопольському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 20.06.2002 року їй призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а з 21.06.2002 року отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України «Про державну службу», що підтверджується пенсійним посвідченням та вбачається з інших матеріалів справи (а.с.18,19,20,26). До виходу на пенсію позивач працювала на посаді начальника контрольно-ревізійного відділу в м. Нікополі Державної контрольно-ревізійної служби в Україні, що вбачається з копії трудової книжки виданої на імя ОСОБА_1, дата заповнення 06.12.1965 року (а.с.27-30), довідки № 11-19 від 10.11.2016 року (а.с.17).

На момент виникнення спірних відносин правонаступником контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області є Східний офіс Державної Аудиторської служби України, який створений в результаті реорганізації Головного контрольно-ревізійного управління України відповідно до п.1 Указу Президента України «Про оптимізацію органів виконавчої влади» від 09.12.2010 року № 1085/2010 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби», що вбачається з матеріалів справи (а.с.12-15).

10.11.2016 року Східний офіс Державної Аудиторської служби України видав позивачу довідку про заробітну плату для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям за № 11-19 (а.с.17).

11.11.2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної їй пенсії у відповідності до постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 р. (а.с.16).

На своє звернення позивач отримала лист від 15.11.2016 року за № Б-206-1 щодо перерахунку пенсії (а.с.20), в якому відповідач зазначив про те, що підстави для перерахунку пенсії відсутні у звязку з тим, що з 01.06.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-ІІІ скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працювали в державних органах та їх апараті до 01.05.2016 року визначались Законом України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

У відповідності до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - ОСОБА_2 від 28.12.2014 року № 76-VIII ), який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" і викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України". ОСОБА_2 від 28.12.2014 р. № 76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка діє з 15.12.2015 року, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, а саме, виключено пункт 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Таким чином, оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено які-небудь умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача та проведення перерахунку призначеної пенсії немає.

З 01.05.2016 року набув чинності ОСОБА_2 України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, у зв'язку з чим положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» № 292 від 06.04.2016 року, на підставі якої позивач просить здійснити перерахунок його пенсії, з 01.05.2016 року встановлено нові умови оплати праці лише працюючих державних службовців й затверджено схему посадових окладів підвищеного розміру та розмір надбавок до посадових окладів.

Згідно із п.3 такої постанови, вона набирає чинності одночасно із Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року.

При цьому, відповідно до п.п.1,2 розділу ХІ вказаного Закону України № 889-VIII від 10.12.2015 року, ОСОБА_2 України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу, визнаний таким, що втратив чинність.

Таким чином, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям

На час звернення позивача до управління Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято, як і не визначено такої умови для перерахунку призначених пенсії як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Оскільки чинним законодавством України скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії, суд не вбачає.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

В даному випадку Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» скасовано таке право (на перерахунок вже призначених пенсій державних службовців).

Враховуючи, що право на перерахунок розміру пенсії, зокрема, і у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою державного службовця, на час звернення позивача із відповідною заявою до управління Пенсійного фонду, законодавством не було визначено, оскільки на той час таке скасовано Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", у відповідача відсутні підстави для задоволення вимог заяви позивача.

При цьому, суд керується положеннями вказаного Закону, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.07.2006 р. у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви № 29458/04 та № 29465/04), де Суд вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п. 23 рішення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 р. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР). У Рішенні від 2 березня 1999 року № 2-рп/99 (v002p710-99) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3статті 116 Конституції України(254к/96-ВР), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09 лютого 1999 р. № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України(справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на те, що ОСОБА_2 № 76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає до виконання, Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним такий не визнавався, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. та рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" та в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р., посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій є помилковим.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Підстав для визнання дій відповідача протиправними не встановлено, тому відсутні підстави для зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії, як того просить позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю та правомірність відмови Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку пенсії позивачу.

У задоволенні позову слід відмовити повністю.

Так як у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю, то у відповідності до ст.139 КАС України судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.9-15, ч.3 ст.30, ст.ст.90,91,93,94,122,139, ч.1 ст.229,ст.ст.241-246,295, п.10 ч.1 Перехідних положень КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (53210, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, буд.11 Б) про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3