Справа № 826/3216/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3216/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Федотова І.В.

Сорочка Є.О.

при секретарі: Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним, скасування вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, про: визнання протиправною та скасування вимоги № Ю- від 24 січня 2017 року про сплату боргу по єдиному внеску у сумі 135958, 99 грн.; визнання протиправним та скасування рішення від 24 січня 2017 року № про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску у сумі 67979, 49 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції вимог норм матеріального права та здійсненими порушеннями процесуального права.

Станом на 17 липня 2018 року позивачем не надано письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2016 року.

За результатами перевірки складено акт № 9/26-15-14-01-04/34692645 від 10 січня 2017 року, в якому містяться висновки про порушення позивачем: п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в результаті несвоєчасного подання за червень 2015 року та неподання за квітень 2014 року звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів; п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано фонд оплати праці - 329756, 52 грн. та єдиного соціального внеску на загальну суму 135958, 99 грн. (ЄСВ 38,52 % - 123268, 14 грн., 8,41 % - 819, 62 грн., 3,6 % - 11871, 23 грн.) за квітень 2014 року.

У акті перевірки зазначено, що 20 травня 2014 року о 16:09:46 засобами електронного зв'язку ТОВ «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» направлено звітність Додаток 4 «Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів» за квітень 2014 року (з таблицею 1, по якій проводяться нарахування в КОР платника). Згідно з квитанцією 2, «автоматична обробка електронного документа/звіту виконана вдало. Дані завантажено до Реєстру застрахованих осіб».

20 травня 2014 року о 16:51:55 засобами електронного зв'язку направлено звітність Додаток 4 з табл. 5 «скасовуюча» та «початкова» за квітень 2014 року. Згідно з квитанцією 2, «автоматична обробка електронного документа/звіту виконана вдало. Дані завантажено до Реєстру застрахованих осіб». В результаті чого звіт від 20 травня 2014 року 16:51:55 вважається чинним, а попередній звіт відображено в АІС «Податковий блок» в статусі «історії подання». У зв'язку з тим, що останній звіт подано страхувальником до закінчення терміну подання звітності без таблиці 1, нарахування в картці особового рахунку платника у сумі 135958, 99 грн. відсутні.

На підставі вказаного акта перевірки 24 січня 2017 року контролюючим органом прийнято рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій по єдиному внеску у сумі 67979, 49 грн. та сформовано податкову вимогу № Ю- про сплату боргу по єдиному внеску у сумі 135958, 99 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням і вимогою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи доказами спростовано висновки акту перевірки про порушення позивачем п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: неподання за квітень 2014 року звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів. Відповідно, правові підстави для прийняття податковим органом спірної вимоги та рішення - відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених о громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою (абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI).

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що штрафна санкція до позивача застосована відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI (50 % від 135958, 99 грн.).

Відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

На підтвердження неправомірності висновків перевірки позивачем надано копію звіту за квітень 2014 року з усіма передбаченими законодавством додатками, зокрема, з таблицею 1. Наявна в матеріалах справи копія електронної квитанції свідчить про те, що 20 травня 2014 року цей звіт прийнято, його автоматична обробка виконана вдало, дані завантажено до Реєстру застрахованих осіб.

Крім того, у матеріалах справи міститься лист Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19 грудня 2016 року, який також підтверджує реєстрацію звіту за квітень 2014 року на Центральному рівні 20 травня 2014 року № 656473 та завантаження даних до Реєстру застрахованих осіб.

Будь-які докази того, що звіт за квітень 2014 року поданий за невстановленою формою, з порушенням порядку, строків чи не повністю у матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що висновки перевірки про порушення позивачем п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме: неподання за квітень 2014 року звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів не підтверджуються матеріалами справи.

Вважаючи звіт за квітень 2014 року неподаним, контролюючий орган донарахував товариству в акті перевірки фонд оплати праці у розмірі 329756, 52 грн. та єдиний соціальний внесок на загальну суму 135958, 99 грн.

Разом з тим, для підтвердження відомостей, наданих товариством податковому органу за спірний період позивачем надано до суду копії розрахункових відомостей та зведених даних для нарахування, копію журналу-ордеру по рахунку 651 (розрахунки за єдиним соціальним внеском) за квітень 2014 року. Також у матеріалах справи містяться копії платіжних доручень, що свідчать про сплату позивачем єдиного соціального внеску за квітень 2014 року.

З огляду на зазначені вище обставини вбачається, що нарахування контролюючим органом в акті перевірки позивачеві єдиного соціального внеску на загальну суму 135958, 99 грн. (ЄСВ 38,52 % - 123268, 14 грн., 8,41 % - 819, 62 грн., 3,6 % - 11871, 23 грн.) за квітень 2014 року є необґрунтованим, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно протиправності рішення від 24 січня 2017 року № про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску у сумі 67979, 49 грн.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність нарахування ТОВ «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» єдиного соціального внеску за квітень 2014 року на загальну суму 135958,99 грн., у зв'язку з чим протиправною є і вимога № Ю- від 24 січня 2017 року про сплату вказаної суми внеску.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 18 липня 2018 року.