Справа № 199/1927/18(2-а/199/78/18)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 липня 2018 рокусправа № 199/1927/18(2-а/199/78/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Шлай А.В.

судді: Круговий О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання: Горшков В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року (суддя Подорець О.Б.) в адміністративній справі № 199/1927/18(2-а/199/78/18) за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції п'ятої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Родіна Олега Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення (серія ЕАА №333179 від 22 березня 2018 року),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №333179 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 22 березня 2018 року інспектором 5-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Родіним О.А. за порушення частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити. Скаржник вказує на порушення позивачем Правил дорожнього руху, яке полягає у не виконанні ним вимог дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено", за що передбачена відповідальність відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП. На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення Департаментом патрульної поліції до апеляційної скарги додано диск із відеозаписами, який до суду першої інстанції не надавався у зв'язку із не повідомленням судом відповідача про відкриття провадження та розгляд справи.

Скаржник в апеляційній скарзі просив здійснювати апеляційний розгляд в порядку письмового провадження без участі його представника.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні позивач заявив клопотання про закриття апеляційного провадження, оскільки Департамент патрульної поліції, який звернувся з апеляційною скаргою, не є стороною у справі, не брав участі у справі, суд не вирішив та не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, тому право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково у такої особи відсутні.

Здійснюючи перевірку оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Постановою серії ЕАА №333179 від 22 березня 2018 року, прийнятою інспектором 5-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Родіним О.А., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. (а.с.6). Відповідно до вказаної постанови 22 березня 2018 року о 14:24 год. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом SKODA SUPERB державний номер НОМЕР_1, під час руху вулицею Князя Ярослава Мудрого при перетинанні вулиці Пастера не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. "Проїзд без зупинки заборонено".

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність спірної постанови внаслідок не доведення відповідачем законності своїх дій, не надання ним належних доказів обґрунтованості винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відсутності відеофіксації правопорушення.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Кодексом України про адміністративній правопорушення, Законом України "Про Національну поліцію", Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 Кодексу адміністративного судочинства України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 73 Кодексу адміністративного судочинства України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, які своїм існуванням, своїми якостями, властивостями, місцезнаходженням, іншими ознаками дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи (Стаття 96 Кодексу адміністративного судочинства України). Крім того, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (стаття 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

До суду апеляційної інстанції скаржником наданий відеозапис з портативного відеореєстратора, який використовуються на підставі статті 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Зазначеним відеозаписом, який досліджений колегією суддів, зафіксовано проїзд автомобіля під керуванням позивача по вулиці Князя Ярослава Мудрого без зупинки перед перетинанням перехрестя з вулицею Пастера. В подальшому транспортний засіб був зупинений екіпажом патрульної поліції, водія повідомлено про порушення ним Правил дорожнього руху, продемонстровано відеофіксацію моменту порушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Викладені обставини зафіксовані на відео (зупинення транспортного засобу 22 березня 2018 року інспектором поліції, повідомлення про причини зупинення, місце та час зупинення) та скаржником не оспорюються, за виключенням не виконання ним вимог дорожнього знаку про повну зупинку.

Позивач в судовому засіданні стверджував, що докази скоєння ним адміністративного правопорушення відсутні та наголошував на тому, що Правил дорожнього руху він не порушував. Проте, доводи ОСОБА_1 спростовуються наведеним вище відеозаписом, який повинен розглядатись як доказ у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та бути оцінений судом на предмет відповідності критеріям належності та допустимості.

Статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Матеріали справи не містять відомостей про направлення та отримання відповідачем повістки про виклик у суд або виклик (повідомлення, шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою, як це передбачено статтею 129 Кодексу адміністративного судочинства України. У справі наявна копія повістки про виклик до суду у цивільній справі, яка не містить відмітки про дату передачі повістки із додатками до канцелярії суду, що унеможливлює встановлення дійсної дати відправлення кореспонденції на адресу відповідача без проведення додаткової перевірки, що не належить до компетенції апеляційного суду.

Зважаючи на відсутність доказів належного повідомлення відповідача про день, місце і час розгляду справи, колегія суддів вважає за необхідне дослідити наданий скаржником електронний доказ, який не був наданий суду першої інстанції з незалежних від відповідача причин. Суд першої інстанції, у свою чергу, процесуальних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, як того вимагає частина 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснив.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121 цього кодексу. Частиною 2 зазначеної статті Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З урахування наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки наявні у справі докази підтверджують обставину скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП. Суд першої інстанції, у свою чергу, не з'ясував всіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, яке підлягає скасуванню.

Щодо доводів позивача про необхідність закриття апеляційного провадження.

Частиною 3 статті 46 Кодексу визначено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі, на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг ( пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу).

Аналіз наведеної процесуальної норми дозволяє колегії суддів дійти висновку про те, що при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення, як акту індивідуальної дії, відповідати за позовом мають службова особа, яка безпосередньо прийняла спірну постанову (у даному випадку - інспектор поліції) та орган державної влади, на службі якого перебуває зазначена особа (у даному випадку - Департамент патрульної поліції).

Залучення Департаменту патрульної поліції, як другого відповідача, до участі у розгляді справи про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є обов'язковою умовою, перш за все, дотримання гарантій прав особи, до якої застосовано адміністративне стягнення, у випадку неможливості відповідати за позовом службової особи через її звільнення зі служби.

При прийнятті спірного рішення суд першої інстанції також залишив поза увагою наведені обставини.

Відповідно до частини 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, Департамент патрульної поліції, як орган державної влади та суб'єкт владних повноважень, на службі якого перебувають, у тому числі, інспектори патрульної поліції, має право як на участь у розгляді справи, так і право на апеляційне оскарження рішення суду, яке постановлено без повідомлення відповідача та без їх участі.

Зважаючи на наведені обставини колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює рішення у випадку неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року в адміністративній справі № 199/1927/18(2-а/199/78/18) - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року в адміністративній справі № 199/1927/18(2-а/199/78/18) - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції п'ятої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Родіна Олега Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук