Справа № П/811/2088/17
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2018 року справа № П/811/2088/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.,

суддів: Добродняк І.Ю. Семененка Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2017 (суддя Ю.П. Пасічник)

у справі № П/811/2088/17

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

28.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 19.07.2017 р. №К-12888/0-9655/0/6-17 щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області прийняти рішення в порядку встановленому ч.7 ст.118 Земельного кодексу України щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га з них: пасовищ 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю відмови Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га з них: пасовищ 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 р. у справі № П/811/2088/17 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити певні дії - задоволено.

Рішення суду мотивовано встановленням в судовому засіданні порушення прав позивача під час розгляду його заяви від 19.06.2017 р., а також необхідністю зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 р. у справі № П/811/2088/17, як таке що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд навів лише загальні положення норм Земельного кодексу України щодо передачі земельної ділянки у власність, та жодним чином, не аргументував і не зазначив чому відмова Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є протиправною. Крім того, відповідач стверджує, що позовні вимоги в частині зобов'язання останнього повторно розглянути заяву, передбачають втручання суду в діяльність суб'єкта владних повноважень.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (ч.4 ст.13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ч.2 ст.14).

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. а ч. 3 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Пунктом в ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 7 статті 118 та ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з системного аналізу вказаних законодавчих положень, колегія суддів приходить до висновку, що відмова у наданні дозволу повинна бути мотивованою, та лише з підстави невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 при зверненні до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, подав всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Крім того, апеляційний суд вважає, що Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом №К-12888/0-9655/0/6-17 від 19.07.2017р. фактично невмотивовано відмовило позивачеві в надані дозволу, та інформує про наявність переліку пропонованих для відведення земельних ділянок, а підстави, якими вмотивовано відмову є формальними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га з метою ведення особистого селянського господарства, не надавши жодної обґрунтованої підстави, передбаченої ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції, зобов'язуючи відповідача прийняти рішення в порядку встановленому ч. 7 ст. 118 ЗК України щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,00 га з них: пасовищ 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Богданівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, втрутився в діяльність суб'єкта владних повноважень та вийшов за рамки своїх повноважень, є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, до повноважень відповідного органу виконавчої влади віднесено вирішення питання щодо надання дозволу на виготовлення відповідної документації, в т.ч. й відмова у цьому. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Проте, ч. 4 ст. 245 КАС України передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, в даному випадку суд першої інстанції, зобов'язавши відповідача прийняти рішення в порядку встановленому ч. 7 ст. 118 ЗК України щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, мав на меті повторний розгляд клопотання позивача та прийняття відповідного мотивованого рішення відповідачем згідно вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України., що не є втручанням в дискрикційні повноваження Головного управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області.

За таких обставин, апеляційний суд визнає належним, обраний судом першої інстанції, спосіб захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 р. у справі № П/811/2088/17 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2017 р. у справі № П/811/2088/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко