Справа № 820/4952/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
25 липня 2018 р. Справа № 820/4952/18
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просить суд:
- визнати протиправним пункт 14 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум №34 від 30 березня 2018 року;
- визнати протиправним рішення відповідача від 30 березня 2018 року про відмову у призначені позивачу грошової допомоги;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути висновок і документи подані комісаріатом і призначити позивачу допомогу 250 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатної особі встановлених законом на 1 січня 2018 року;
- зобов`язати голову комісії протягом двох місяців з набрання чинності рішення по справі надати суду звіт про призначення мені допомоги 250 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатної особі встановлених законом на 1 січня 2018 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум №34 від 30 березня 2018 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також для відновлення порушених прав, позивач просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що відповідно до п.6 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п.17 Порядку №975, особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби. Міністерство оборони України не є правонаступником прикордонних військ КДБ СРСР, через що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги позивачу, який проходив службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Також законодавством передбачається розмір одноразової грошової допомоги у разі настання ІІІ групи інвалідності у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого саме на дату встановлення інвалідності, отже вимоги позивача щодо призначення в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму станом на 2018 рік, а не на день встановлення інвалідності, не підлягають задоволенню.
Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Судом встановлено, що Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 у справі №820/1568/17, яка набрала законної сили 22.05.2017 позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 скласти висновок щодо виплати одноразової допомоги ОСОБА_1 відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 Порядку призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Вказаним рішенням суду встановлено, що позивач з 26 грудня 1984 р. по 29 грудня 1986 р. проходив строкову службу у Збройних Силах СРСР у складі військової частини №2072, приймав участь у бойових діях в Демократичній республіці Афганістан, що підтверджується Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 30.10.2013 р.
Під час бойових дій отримав осколкові поранення голови і контузію головного мозку, внаслідок яких визнаний інвалідом 3-ої групи, що підтверджується посвідченням інваліда 3 групи серія НОМЕР_2 , висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи від 30.10.2013 р., Витягом із протоколу №2725 від 07.11.2013 року засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця та довідкою до акта огляду МСЕК №254472 від 14.04.2014.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання вказаної постанови суду Харківським обласним військом комісаріатом було подано розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
За наслідками розгляду вказаного висновку Комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, затверджене протоколом комісії Міноборони №34 п.14 від 30.03.2018 з огляду на те, що витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають право здійснюватися Державною прикордонною службою України.
По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Судом встановлено, що Міністерство оборони України відмовило у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги, з підстав відсутності у позивача права на отримання вказаної допомоги через те, що особам, які звільнилися з Прикордонних військ, виплата одноразової допомоги не здійснюється Міністерством оборони України. З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року №1431-ХІІ «Про військові формування» підпорядковано всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України. Уряд України приступив до створення Збройних сил України, республіканської гвардії та підрозділу охорони Верховної ради, Кабінету Міністрів України і Національного банку України.
Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 02 січня 1992 року № 3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ західного прикордонного округу КДБ СРСР.
Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України.
Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
«Оскільки позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому утриманні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, позивач перебував на обліку в установі МО, звідки його і звільнено, суд вважає, що обов`язком МО в даних правовідносинах є призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії в розмірі встановленому статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Вказаний висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №825/551/16.
Згідно з положеннями ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо визнання противоправним та скасування п. 14 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум №34 від 30 березня 2018 року
Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправним рішення відповідача від 30 березня 2018 року про відмову у призначені позивачу грошової допомоги суд зазначає, що така вимога є однорідною із вимогою про визнання протиправним та скасування п. 14 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України №34 від 30 березня 2018 року, вона передбачає один і той самий спосіб захисту прав позивача, суд не може двічі визнати протиправним одне й те ж саме рішення.
Відносно позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути висновок і документи подані комісаріатом і призначити позивачу допомогу 250 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатної особі встановлених законом на 1 січня 2018 року, суд зазначає наступне.
Законом України від 06.04.2017 № 2004-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей", який набрав чинності 07.05.2017 року, у Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було внесено ряд змін, зокрема, текст статті 16 - 2 викладено в такій редакції:
"1. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Міністерством оборони України буде призначено позивачу одноразову грошову допомогу у невідповідному розмірі, та внаслідок таких протиправних дій відповідача може бути порушено права позивача на належний розмір одноразової грошової допомоги.
Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на фактичні обставини справи та з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням висновків суду.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування п.14 протоколу №34 Міністерства оборони України від 30.03.2017 про відмову у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, та вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, у частині зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання щодо призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог підстави для задоволення відсутні.
Щодо вимоги позивача стосовно встановлення судового контролю, суд зазначає, що в силу положень ч.1 ст.382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, зазначене є правом суду, а не обов`язком, водночас, позивачем не наведено обставин, які б викликали у суду сумнів у тому, що відповідач може ухилятись від виконання судового рішення, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування приписів ст.382 КАС України щодо встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу №34 Міністерства оборони України від 30.03.2017 про відмову у призначені ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) згідно вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та в Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013 року та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 липня 2018 року.

Суддя В.В. Сагайдак