Справа № 826/4544/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 липня 2018 року справа №826/4544/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
до1. Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач 1) 2. Міністерства освіти і науки України (далі по тексту - відповідач 2)
третя особаПодільський державний аграрно-технічний університет (далі по тексту - третя особа)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідачів, яка полягає у неналежному нагляді (контролі) за діяльністю вищого навчального закладу України - Подільського державного аграрно-технічного університету (далі по тексту - Університет); 2) зобов'язання відповідачів організувати та провести перевірку щодо дотримання Конституції та Законів України, фінансово-господарської діяльності, дотримання трудового законодавства України
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що Кабінет Міністрів України та Міністерство освіти і науки України допустили протиправну бездіяльність, яка полягає у неналежному нагляді (контролі) за діяльністю вищого навчального закладу України "Подільський державний аграрно-технічний університет". Позовні вимоги обґрунтовує тим, що близько двадцяти років вона працює на різних посадах в Університеті. У грудні 2016 року вона звернулася до Кабінету Міністрів України та Міністерства освіти і науки України з проханням вжити заходів щодо організації перевірки у вищому навчальному закладі на предмет здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю та захистити її від протиправних дій, вчинків, вказівок керівництва, покарання за їх невиконання, звільнення із займаної посади та необґрунтованого переведення на іншу посаду. Однак отримала формальні відповіді, натомість перевірок викладених позивачем фактів проведено не було. У позові позивач посилається на положення статей 1, 12, 13, 15, 70, 71, 77 Закону України "Про вищу освіту", статей 1, 19 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", пункту 1 Положення "Про Міністерство освіти і науки України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630.

Кабінет Міністрів України у письмових запереченнях проти позову просить відмовити в його задоволенні повністю. Вважає, що позовні вимоги до Кабінету Міністрів України про вчинення протиправної бездіяльності щодо неналежного нагляду за діяльністю вищого навчального закладу є безпідставними, оскільки виконання зазначених повноважень віднесено до компетенції спеціально визначеного органу виконавчої влади - Державної інспекції навчальних закладів України, а не до безпосередніх повноважень Уряду. Підставою звернення до адміністративного суду є протиправні рішення, дії чи бездіяльність, які порушують права особи. Права позивача Кабінетом Міністрів України не порушені.

Ухвалою Окружного адміністративного суду України від 24 квітня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі; залучено до участі в адміністративній справі Подільський державний аграрно-технічний університет у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні 06 грудня 2017 року представник позивача позов підтримав; представники відповідачів заперечили проти позову та просили відмовити в його задоволенні; третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

ОСОБА_1 звернулася до Кабінету Міністрів України зі скаргою від 9 листопада 2016 року, в якій просила: вжити заходів щодо організації та проведення перевірки у вищому навчальному закладі "Подільський державний аграрно-технічний університет" щодо здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю вищого навчального закладу; захистити її від протиправних дій, вчинків, вказівок керівництва закладу, покарання за їх невиконання, від безпідставного звільнення із займаної посади, а також необґрунтованого переведення на іншу посаду.

У скарзі ОСОБА_1 зазначила, що близько вісімнадцяти років вона працює в Університеті, у 2016 році їй стало відомо про те, що з 06 грудня 2016 року відповідно до наказу від 16 жовтня 2016 року "Про внесення змін в штатний розпис" її буде переведено з секретаря факультету ветеринарної медицини на посаду методиста навчального закладу. Зазначені повідомлення, попередження вищим навчальним закладом здійснені не вперше та зі слів керівництва вони надаються з метою звільнення її із займаної посади і, як вважає ОСОБА_1, причиною звільнення є невиконання нею протиправних наказів та вказівок керівництва. Міністерство освіти та науки не реагує на її звернення, тому вона змушена звернутися з цією скаргою до Кабінету Міністрів України. Також у скарзі позивач зазначила, що внаслідок протиправних дій та вчинків посадових осіб вищого навчального закладу відкрито кримінальне провадження та відсторонено окремих посадових осіб від займаної посади.

Секретаріат Кабінету Міністрів України листом від 14 листопада 2016 року №41-м-029502/22 скерував зазначену скаргу до Міністерства освіти і науки України, яке надало ОСОБА_1 відповідь від 07 грудня 2016 №1/11-15609 про те, що за її зверненням направлено листа від 07 грудня 2016 року №11/11-15608 до Державної інспекції навчальних закладів України, що здійснює державний нагляд (контроль) за діяльністю навчальних закладів відповідно до Положення про Державну інспекцію навчальних закладів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №538, з проханням перевірити факти, викладені у її зверненні. Копія відповіді від 07 грудня 2016 №1/11-15609 додана позивачем до позовної заяви.

Секретаріат Кабінету Міністрів України також надіслав Міністерству освіти і науки України запит ОСОБА_1 від 29 грудня 2016 року №5733/0/1-16 щодо реорганізації Університету, у відповідь на який Міністерство освіти і науки у листі від 06 січня 2017 року №1/11-56 повідомило позивача, що вищі навчальні заклади відповідно до підпункту 14 пункту 2 статті 32 Закону України "Про вищу освіту" мають право утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати свої структурні підрозділи. Копія цього листа наявна в матеріалах справи.

Окрім того, Міністерство освіти і науки України у відповідь на звернення ОСОБА_1 з реєстраційним номером від 07 липня 2017 року №К-6041/0 щодо надання відповіді на попередні звернення від 23 травня 2017 року №2287/0 та від 02 червня 2017 року №2287/1 щодо порушень в Університеті у листі від 09 серпня 2017 року №1/11-7994 проінформувало, що це звернення надіслано до Державної інспекції навчальних закладів, яка діє відповідно до Положення про Державну інспекцію навчальних закладів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №538, з проханням перевірити викладені факти.

ОСОБА_1 також зверталася зі зверненнями, в яких порушувала ті самі питання щодо проведеної в Університеті реорганізації факультетів, скорочення у зв'язку з цим посад і переведення її на іншу посаду, до Управління Держпраці у Хмельницькій області, Державної служби України з питань праці, у відповідь на які були надані відповіді про відсутність фактів порушень (листи від 15 березня 2017 року №1634/17 та від 10 травня 2017 року №2285/4/4.1-зв-17.

ОСОБА_1 надіслала до Державної інспекції навчальних закладів України запит від 02 березня 2017, в якому зазначила про неотримання відповіді та повідомлення про результати розгляду її звернення щодо проведення перевірки та просила надати їй відповідь щодо результатів проведення інспекцією перевірки та, у разі її непроведення, повідомити причини.

Державна інспекція навчальних закладів України у відповідь на зазначений запит надіслала позивачу листа від 10 березня 2017 року №03/01-25/52, в якому повідомила про те, що за результатами розгляду порушених у зверненні питань на зазначену позивачем поштову адресу у терміни, передбачені статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", була надіслана відповідь від 30 грудня 2016 року №03/01-26/175, копія якої додається. Копії листів від 10 березня 2017 року №03/01-25/52 та від 30 грудня 2016 року №03/01-26/175 позивач додала до позовної заяви.

У листі від 30 грудня 2016 року №03/01-26/175 Державна інспекція навчальних закладів України у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомила, що за результатами вивчення відповідних документів та матеріалів керівництва Університету установлено, що відповідно до рішення вченої ради Університету (протокол від 29 вересня 2016 року №3) та наказу ?Про реорганізацію структурних підрозділів університету" (наказ від 30 вересня 2016 №154) реорганізовано факультет ветеринарної медицини та факультет технології виробництва і переробки продукції тваринництва у факультет ветеринарної медицини і технологій у тваринництві. На підставі наказу від 06 жовтня 2016 року №160 "Про внесення змін в штатний розпис" виведено зі штатного розпису посаду декана і дві посади секретарів та введено посаду оператора копіювальних і розмножувальних машин навчального відділу і посаду методиста без категорії навчального відділу. ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов праці відповідно до чинного законодавства, про що свідчить акт про відмову від підпису від 07 жовтня 2016 року. Наказом від 05 грудня 2016 року №340 "Про переведення" її переведено з посади секретаря факультету ветеринарної медицини на посаду методиста без категорії навчального відділу з 06 грудня 2016 року без погіршення умов і оплати праці. Питання щодо контролю фінансово-господарської діяльності не входить до повноважень Державної інспекції навчальних закладів України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

У пункті 3 частини першої статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" визначено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема, забезпечення політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров'я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Закон України "Про вищу освіту" встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

Згідно з пунктом 7 статті 1 Закону України "Про вищу освіту" засновник закладу освіти - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов'язків засновника.

У статті 15 Закону України "Про вищу освіту" визначено повноваження засновника (засновників) щодо управління вищим навчальним закладом, серед яких є здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю вищого навчального закладу.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про вищу освіту" Управління у сфері вищої освіти управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється: 1) Кабінетом Міністрів України; 2) центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки; 3) галузевими державними органами, до сфери управління яких належать заклади вищої освіти; 4) органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, до сфери управління яких належать заклади вищої освіти; 5) Національною академією наук України та національними галузевими академіями наук; 6) засновниками закладів вищої освіти; 7) органами громадського самоврядування у сфері вищої освіти і науки; 8) Національним агентством із забезпечення якості вищої освіти.

У пункті 1 частини другої статті 12 Закону України "Про вищу освіту" визначено, що Кабінет Міністрів України через систему органів виконавчої влади забезпечує реалізацію державної політики у сфері вищої освіти.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 13 Закону України "Про вищу освіту" Центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки за дорученням і в межах, встановлених Кабінетом Міністрів України, реалізує права і обов'язки уповноваженого органу стосовно заснованих державою закладів вищої освіти.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону України "Про вищу освіту" державний нагляд (контроль) за дотриманням закладами вищої освіти незалежно від форми власності та підпорядкування законодавства у сфері освіти і науки та стандартів освітньої діяльності здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері освіти шляхом здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів.

Згідно з пунктом 1 Положення про Міністерство освіти і науки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №630, Міністерство освіти і науки України (МОН) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОН є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Відповідно пункту 1 Положення про Державну інспекцію навчальних закладів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року. №538 (далі по тексту - Положення), Державна інспекція навчальних закладів України (ДІНЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра освіти і науки та який реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, на підставі ліцензій, виданих у визначеному законодавством порядку, та видають документи про освіту державного зразка, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями ДІНЗ є, зокрема, реалізація державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, на підставі ліцензій, виданих у визначеному законодавством порядку, та видають документи про освіту державного зразка, незалежно від їх підпорядкування і форми власності (далі - суб'єкти надання освітніх послуг); проведення перевірок з питань надання освітніх послуг дошкільними, загальноосвітніми, позашкільними, професійно-технічними та вищими навчальними закладами, іншими суб'єктами надання освітніх послуг, зокрема з питань організації навчально-виховної і науково-методичної роботи, використання педагогічного, науково-педагогічного потенціалу та матеріальних ресурсів, розвитку матеріально-технічної бази і соціальної сфери у визначених законом формах.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері вищої освіти через систему органів виконавчої влади. Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, через яке Кабінет Міністрів України забезпечує реалізацію державної політики у сфері вищої освіти.

Судом було встановлено, що Секретаріат Кабінету Міністрів України скерував звернення позивача до Міністерства освіти і науки України, яке є центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, через яке Кабінет Міністрів України забезпечує реалізацію державної політики у сфері вищої освіти. Такі дії Кабінету Міністрів України відповідають вимогам частини третьої статті 7 Закону України "Про звернення громадян".

Свою чергою, реалізація державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, належить до повноважень Державної інспекції навчальних закладів України.

Враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про допущення Кабінетом Міністрів України протиправної бездіяльності, яка б полягала у неналежному нагляді (контролі) за діяльністю вищого навчального закладу України - Подільського державного аграрно-технічного університету.

Установлені судом обставини свідчать, що між позивачем та Університетом існує трудовий спір, який виник у зв'язку з реорганізацією Університетом факультет ветеринарної медицини та факультету технології виробництва і переробки продукції тваринництва у факультет ветеринарної медицини і технологій у тваринництві, виведення, у зв'язку з цим, на підставі наказу зі штатного розпису двох посад секретарів, введення посади оператора копіювальних і розмножувальних машин навчального відділу і посаду методиста без категорії навчального відділу та переведення позивача після попередження про зміну істотних умов праці з посади секретаря факультету ветеринарної медицини на посаду методиста без категорії навчального відділ. Саме цими обставинами позивач обґрунтовувала свої вимоги у зверненнях про вжиття заходів щодо організації та проведення перевірки у вищому навчальному закладі щодо здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю вищого навчального закладу, її захисту від протиправних дій, вчинків, вказівок керівництва закладу, покарання за їх невиконання, від безпідставного звільнення із займаної посади, а також необґрунтованого переведення на іншу посаду.

Ці обставини перевірені Міністерством освіти та науки України та Державною інспекцією навчальних закладів України, про що позивачу надано відповідь про право Університету реорганізовувати свої структурні підрозділи та скорочення штату, а також про те, що Університет здійснив переведення позивача на іншу посаду у межах трудового законодавства. Таким чином, права позивача порушені не були, позивач отримав обґрунтовану відповідь щодо порушених у зверненнях питань.

Суд також зазначає, що існування трудового спору між позивачем та Університетом не є підставою для проведення перевірки у межах функцій зі здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю вищого навчального закладу. Між трудовим спором працівника та навчального закладу і фінансово-господарською діяльністю навчального закладу відсутній зв'язок.

Контроль за фінансово-господарською діяльністю установ та організацій здійснюється в порядку, визначеному законами України спеціально уповноваженими органами і за наявності підстав для цього, серед яких відсутні такі підстави як існування між установою і працівником трудового спору.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено відсутність протиправної бездіяльності, правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов