Справа № 804/3496/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2018 року Справа № 804/3496/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області /відповідач-1/, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області /відповідач-2/ про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо припинення виплати йому, пенсії за віком з 01.03.2016 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо невиплати пенсії йому, за період з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року;
- зобов'язати відповідача-2 здійснити нарахування та виплату йому, пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за минулий період з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року;
- стягнути судові витрати з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за віком та внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Однак, з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року включно відповідач-2 перестав виплачувати належну йому пенсію. У зв'язку з чим 15.02.2018 року він звернувся із заявою до відповідача-1 з вимогою поновити йому виплату безпідставно призупиненої пенсії. Листом від 21.02.2018 року № М2330-18 відповідач-1 повідомив його про поновлення виплати пенсії лише з 01 листопада 2017 року, посилаючись на рішення від 13.12.2017 року № 32. На його звернення до відповідача-2 він отримав лист від 28.03.2018 року № 143/М-4, в якому зазначено, що з 01.03.2016 року виплата пенсії була призупинена, а особовий рахунок знятий з обліку. Позивач вважає, що дії відповідачів щодо невиплати йому пенсії є неправомірними та такими, що порушують його право на пенсійне забезпечення, а тому він звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 18 червня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні за статтею 263 КАС України. Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Від відповідача-1 до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що позивач перебував на обліку в Бердянському об'єднаному УПФ України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа та з вказаного часу на його картковий рахунок перераховувалась пенсія за віком до березня 2016 року. Об'єднаним управлінням була отримана інформація про припинення дії статусу внутрішньо переміщеної особи, а тому з 01.03.2016 року виплата пенсії призупинена. Заяву про поновлення виплати пенсії з 01.03.2016 року та копію довідки про відновлення статусу внутрішньо переміщеної особи позивач не надавав. Згідно його атестату № 3333 від 18.12.2017 надісланого за запитом до Павлоградського ОУПФ України в Дніпропетровській області, особовий рахунок знятий з обліку з 01.03.2016 року, тобто з дати припинення виплати пенсії. Дії Бердянського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії позивачу є наслідком бездіяльності самого позивача, - невчинення ним дій, направлених на відновлення статусу особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та є правомірними, а тому відповідач-1 просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Враховуючи норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» своє право на пенсійне забезпечення внутрішньо переміщена особа реалізовує шляхом одержання у встановленому порядку довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. Даним законом також передбачено процедуру одержання та скасування довідки, а Постановою №365 встановлений механізм здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Таким чином, відповідач-2 просив суд у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365 «Деякі питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» питання щодо призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) розглядається Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у м.Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад.
Орган Пенсійного фонду складає та направляє до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення списки осіб, які звернулись за призначенням (відновленням) пенсії для розгляду на Комісії, та на підставі рішення Комісії призначає (відновлює) пенсійні виплати.
Розпорядженням Павлоградського об'єднаного УПФ України Дніпропетровської області від 13.12.2017 року, на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради (протокол № 32 від 13.12.2017 року), було відновлено (призначено) виплату пенсії позивачу з 01.11.2017 р. Рішенням комісії не призначено виплату заборгованості за період з 01.03.2016 р. по 31.10.2017 р.
15.02.2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про виплату заборгованості за період з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року.
Листом від 21.02.2018 року № М2330-18 відповідач-2 повідомив позивача про поновлення виплати пенсії лише з 01.11.2017 року, посилаючись на рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Павлоградської міської ради від 13.12.2017 року № 32. На звернення позивача до відповідача-1 він отримав лист від 28.03.2018 року № 143/М-4, в якому зазначено, що з 01.03.2016 року виплата пенсії була призупинена, а особовий рахунок знятий з обліку.
Аналізуючи виникли правовідносини суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу на те, що статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до ч.3 цієї статті виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до статті 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № р. 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.
Так, частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:
Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
- у разі смерті пенсіонера;
- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
- в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Отже, в статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутня така підстава як не надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як про це заявляє відповідач. Також, в цій статті відсутні такі підстави як не проживання у місті тимчасової реєстрації чи повернення до місця реєстрації.
Судом встановлено, що, незважаючи на фактичне припинення нарахування та виплати пенсії, рішення територіальним органом Пенсійного фонду щодо припинення виплати позивачеві пенсії не приймалося.
При цьому, суд звертає увагу на те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Суд зауважує, що згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. При цьому повноваженнями приймати закони наділена лише Верховна Рада України (ст.91 Конституції України). Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ч.2 ст.8 Конституції України).
Конституційне поняття «закон України» не підлягає розширеному тлумаченню, це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Водночас, нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено законами.
Припинення виплати пенсії на підставі положень, зокрема, постанов Кабінету Міністрів України без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення територіальними органами Пенсійного фонду не сумісне з дотриманням вимог чинного Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Особливу увагу слід звернути на те, що у преамбулі до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідачами не надано рішення пенсійного фонду про припинення виплати пенсії позивачу з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року з підстав, передбачених ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, відповідач-1, на думку суду, припинив виплату належної позивачу пенсії в порушення норм матеріального закону, а внаслідок протиправної бездіяльності відповідача-2, позивачу не була своєчасно поновлена виплата пенсії та не була виплачена пенсія за минулий час, а саме за період з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року.
Водночас, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено законність підстав припинення виплати позивачеві пенсії.
Разом із тим, суд враховує, що суми невиплаченої пенсії є власністю позивача, на які не розповсюджуються строки звернення до суду. Виплата пенсії припинена в зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України прийнято низку законів та нормативно-правових актів, які спрямовані на відновлення виплат пенсій громадянам з моменту їх припинення без обмеження строком, виплата яких була зупинена в зв'язку з неможливістю проведення виплат на тимчасово неконтрольованій території.
З огляду на наведене, суд доходить до висновку щодо порушення відповідачем вимог ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення та за відсутності законодавчо встановлених підстав.
Доводи відповідачів з посиланням, як на підставу припинення пенсійних виплат, на постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», суд вважає безпідставними, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» має вищу юридичну силу. До того ж, дана постанова Кабінету Міністрів України приймалися задля забезпечення реалізації положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. №1706-VІІ, яким встановлюються гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Позивач підпадає під ознаки, наведенні у ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яка визначає поняття внутрішньо переміщеної особи.
Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії.
Підстав для зобов'язання відповідача-2 подати у місячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України, а також відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України, допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 205, 241 - 246, 250, 263 КАС України, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за віком з 01.03.2016 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за минулий період з 01.03.2016 року по 31.10.2017 року.
Присудити з Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 352,40 грн.
Присудити з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 352,40 грн
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя Кучма К.С.