Справа № 820/3997/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 липня 2018 р. № 820/3997/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АМО1" (вул. Золочівська, буд. 1,м. Харків,61177, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "АМО1", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.02.2018 року № 1 та від 08.02.2018 року 1.

Ухвалою суду від 24.05.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 12.07.2018 року у справі закрито підготовче провадження та з урахуванням положень ч.7 ст.181 КАС України призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі, пославшись на те, що не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки та вважає неправомірним донарахування позивачу податкові зобов'язання та зменшення відємного значення, оскільки позивач мав законні підстави для віднесення до складу податкового кредиту сум за господарськими відносинами з контрагентами. Позивач зазначив, що бухгалтерський та податковий облік підприємства здійснювався без порушень цивільного, господарського законодавства України, вимог ПК України. Укладені позивачем угоди, є дійсними, спрямовані на реальне встановлення між сторонами цивільних прав та обов'язків, за якими відбулося фактичне отримання поставленого товару, його переробка та подальша реалізація, послуг та проведені розрахунки. Отримані первинні документи оформлені відповідно до вимог законодавства, є підставою для відображення здійснених операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення позиція, яких повністю збігається з викладеною в судовому засіданні, де вказав, що при проведенні перевірки позивача були взяті до уваги висновки актів перевірок (податкових узагальнень) ДПІ на обліку у яких знаходилися контрагенти позивача, якими встановлено неможливість реального здійснення фінансово-господарських операцій та ведення господарської діяльності у порядку, передбаченому приписами діючого законодавства України у перевіряємому періоді, а отже позивачем неправомірно сформовані показники податкової звітності, внаслідок чого йому донараховані грошові зобов'язання, визначені штрафні санкції та відповідно зменшено показники відємного значення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що позивач пройшовши визначену діючим законодавством процедуру державної реєстрації, набув статусу субєкта господарювання юридичної особи, основним видом діяльності якого є ремонт та технічне обслуговування готових металевих виробів (КВЕД 33.11), механічне оброблення металевих виробів (КВЕД 25.62), виробництво інших машин і устаткування спеціального призначення (КВЕД 28.99).

У період з 22.12.2017 року по 03.01.2018 року фахівцями відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АМО 1» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин: з ТОВ «ЛАСІДОРА» за червень та липень 2015 року, ТОВ «АВАНГАРД 2015» за жовтень та грудень 2015 року, ТОВ «ПЕТРА ОСОБА_3» за березень 2016 року, ТОВ «ТРЕВІС ГРУП» за березень 2016 року, ТОВ «ОТІУМ» за квітень 2015 року, ТОВ «УКРВТОРМЕТСТАНДАРТ» за квітень та червень 2015 року, ТОВ «БІЗНЕС СТРАЙК» за червень та серпень 2016 року, ТОВ ТЦ «ВАРІУС» за червень 2016 року, ТОВ «МОРАТА» за вересень 2015 року, ТОВ «СІНКЕР» за січень, лютий та березень 2016 року, ТОВ «ПОЛЛІ-ПЛЮС» за січень 2016 року, ПП «РОМАНА- МОБІЛ» за січень2015 року та подальшої реалізації.

За результатами перевірки складено акт від 11.01.2018 року №132/20-40-14-11-11/35973147, яким зафіксовано порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 п. 201.1, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкового повідомлення рішення від 08.02.2018 року № 1, яким підприємству зменшено розмір відємного значення на 422317,00 грн. та від 08.02.2018 року №1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 2101565,00 грн., та нараховано штрафну санкцію у сумі 525391.25 грн.

Не погодившись з винесеними рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку, визначеному відповідно до ст.56 ПК України, за результатами якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, яка визначає презумпцію правомірності рішень платника податку, самостійно визначені платником податку валові витрати і податковий кредит вважаються сформованими правомірно, доти контролюючим органом в установленому порядку не буде доведено факту невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Відповідно до п.198.1 -198.3. ст..198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6. ст. 198 ПК України).

Отже, з огляду на зазначені приписи підставою для зменшення платником об'єкта оподаткування (податкових зобов'язань) з податку на додану вартість - на суму цього податку, нараховану на вартість придбаних товарів/послуг, є факт реального придбання товарів/послуг та безпосередній зв'язок витрат на оплату цих товарів з господарською діяльністю платника податків, що передбачає використання у власній господарській діяльності придбаних товарів або ж призначення останніх для такого використання.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю й упорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що наявність податкових накладних дійсно є обов'язковою, але не беззаперечною передумовою для визначення правильності формування податкового кредиту. Формування податкового кредиту відбувається не лише на підставі підписання договорів та виписування податкових накладних, воно має бути обумовлено фактичною поставкою товару, в іншому випадку право на податковий кредит у особи не виникає, оскільки не дотримується обов'язкова передумова його виникнення - придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 901, 902 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Із долучених до матеріалів справи документів судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Сінкер» укладено договір купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей відповідно до вимог специфікації від 14.03.2016 року № 03-14/2 та договори про надання послуг № 02-26/1 від 26.02.2016 року, договір про виконання роботи планово-профілактичного характеру № 11-09/1 від 09.11.2015 року, договір надання послуг № 01-18/2 від 18.01.2015 року.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, актами здачі-приймання виконання робіт, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів, що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Із долучених до матеріалів справи документів (а.с.190-238, т.1, а.с.2-3, т.2) судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Ласидора» укладено договір поставки товарно-матеріальних цінностей відповідно до вимог специфікації від 22.06.2015 року № 06-22/2.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, актами здачі-приймання виконання робіт, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ «Бізнес Страйк» (а.с.4-73, т.2) укладено договори купівлі-продажу від 27.05.2016 року № 05-27/1, від 29.06.2016 року № 06-29/1 , від 16.08.2016 року № 08-16/1

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, актами здачі-приймання виконання робіт, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ «Тревіс групп» (а.с.7-102, т.2) укладено договори купівлі-продажу від 11.03.2016 року № 03-11/1, від 14.03.2016 року № 03-14/1

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, актами здачі-приймання виконання робіт, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ «Авангард 2015» (а.с.103-128, т.2) укладено договори на виконання робіт від 26.10.2015 року № 10-26/1, від 10.12..2015 року № 012-10/1, відповідно до яких виконавець зобовязується власними засобами надати послуги по обробці давальницької сировини та виготовлення продукції.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку, актами про передачу продукції виготовленої з давальницької сировини

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, актами здачі-приймання виконання робіт, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ «Укрвторметстандарт» (а.с.129-153, т.2) укладено договори на виконання робіт від02.04.2015 року № 04-02/2 відповідно до яких виконавець зобовязується власними засобами надати послуги по обробці давальницької сировини та виготовлення продукції.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку, актами передачі конструкторської документації

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ «Мората» (а.с.153-180, т.2) укладено договори на виконання робіт від 01.09.2015 року № 09-01/1 , від 01.09.2015 року № 09-01/2 відповідно до яких виконавець зобовязується власними засобами надати послуги по обробці давальницької сировини та виготовлення продукції.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними фактичне надходження товару в розпорядження позивача та його подальше використання підтверджується видатковими накладними у обробку, актами про передачу продукції виготовленої з давальницької сировини, актами приймання конструкторської документації, видатковими накладними у переробку

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, актами здачі-приймання виконання робіт, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ « Петра транс груп » (а.с.181-194, т.2) укладено договори на виконання робіт від 01.03.2016 року № 03-01/1 відповідно до яких виконавець зобовязується власними засобами надати послуги по обробці давальницької сировини та виготовлення продукції.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару та підтверджується товарно-транспортними накладними

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ «Поллі плюс » (а.с.194-201, т.2) укладено договір на виконання робіт від 29.12.2015 року № 12-29/1 відповідно до якого виконавець зобовязується власними засобами надати послуги по обробці давальницької сировини та виготовлення продукції.

В межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Між позивачем та ТОВ « Отіум » укладено договір на виконання робіт від 02.04.2015 року № 04-02/1, ТОВ Романа-Мобіл» від 06.01.2015 року № 01-06/1 (а.с.203-222, т.2) відповідно до яких виконавець зобовязується власними засобами надати послуги по обробці давальницької сировини та виготовлення продукції межах згаданих правочинів проведені господарські операції з постачання контрагентом позивачу ТМЦ, які оформлені видатковими накладними. Фізичне переміщення товару підтверджується товарно-транспортними накладними

Виконання робіт підтверджується актами надання послуг з переробки, які містять відомості про виконаної роботи, винагороду за надані послуги, відсутність претензій сторін

Зобов`язання по оплаті вартості придбаного у контрагента товару, виконані роботи здійснені позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів , що підтверджується випискою по рахунку підприємства-позивача. Наявність зазначених документів, вказує на те, що безготівкові кошти списані з рахунку позивача, тобто вибули з його власності. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявність у позивача та контрагента спільного інтересу щодо їх отримання матеріали справи не містять.

Придбання заготовок для виготовлення деталей за означеними вище договорами підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними (а.с.70-128, т.3), договорами на надання транспортних послуг (а.с.1-39, т.3) актами здачі-приймання робіт по вказаним договорам, виписками по рахунку (а.с.229-250, т.2)

На підтвердження подальшої реалізації виготовлених деталей позивачем надано договори поставки, звіти про використання матеріалів на виготовлення продукції, товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт, (а.с.1-250, т.4, а.с.1-113, т.5)

Оцінивши перелічені первинні документи за правилами ст. 86 КАС України, суд відмічає, що зміст оглянутих документів містить назву документа (форми), дату та місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, первинні документи виписані реально існуючими суб'єктами права. За таких обставин, суд доходить висновку, що оглянуті документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704; далі за текстом - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

В судовому засіданні, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог представник податкового органу послався на податкові інформації, складені податковими органами на обліку в яких перебувають контрагенти позивача, відповідно до яких вказані підприємства не мають відповідних потужностей для реального здійснення господарських операцій .

З цього приводу суд відмічає, що в силу закону, отримання контролюючим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, податкова інформація щодо контрагентів не має преюдиційного значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Суд вважає за необхідне вказати, що належними та допустимими в розумінні статті 124 Конституції України, ст.ст.73-74 Кодексу адміністративного судочинства України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальному провадженню, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином, або рішення суду про визнання правочину недійсним. Сам факт порушення кримінальних справ не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для Позивача, оскільки як вже зазначалося вище, податкове законодавство не ставить у залежність право Позивача на формування податкового кредиту, бюджетного відшкодування та витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту, бюджетного відшкодування та витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (Постанова ВС від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а, адміністративне провадження № К/9901/2848/18, ЄДРСРУ № 72338874).

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачами не подано до суду жодних доказів відкриття кримінальних проваджень відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Згідно п.36.5 ст. 36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.

При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів

Законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах з підстав викладених відповідачем, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг). Окрім того порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст. 14, 243-246, 263, 293, 295-296 КАС України, суд,-

вирішив

Адміністративний позов задовольнити

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 08.02.2018 року № 1 та від 08.02.2018 року 1.

Стягнути на користь ТОВ "АМО 1" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області () судовий збір у розмірі 39404 (тридцять дев'ять тисяч чотириста чотири) грн. 34 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку ч.1 ст.297 КАСУкраїни безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення складено 23.07.2018 року

Суддя Зоркіна Ю.В.