Справа № 264/3311/18
Суддя: Пустовойт Т. В.
Дата ухвалення: 2018-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/3311/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Донецькій області капралу поліції Бондаренко Катерини Ігорівни про визнання дій противоправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказав, що 05 червня 2018 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 05 червня 2018 року о 12.16 годині ОСОБА_1 керував автомобілем «OPEL MOVANO» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №65 вул.Митрополитській м.Маріуполя, здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході та керував автомобілем не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Із постановою не згоден і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що дійсно в указаний день та час керував автомобілем «OPEL MOVANO» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Митрополитській м.Маріуполя, проте його зупинка біля пішохідного переходу була вимушеною, оскільки автомобіль заглухнув, увімкнувши аварійну сигналізацію, тільки з п'ятої спроби він зміг продовжити рух, однак був зупинений працівниками поліції саме на пішохідному переході, які заборонили йому продовжити рух та наполягали на залишенні на цій ділянці дороги. Крім того на лобовому склі автомобіля мався інформаційний талон про наявність в нього страхового полісу, проте поліцейський наполягав саме на наданні його оригіналу, який позивач повинен був би надати тільки у випадку ДТП або порушення правил дорожнього руху. Оскільки ані ДТП, ані порушень ПДР України позивачем вчинено не було, вважає постанову посадової особи про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з аналогічних мотивів наведених в позові, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду відзив, в якому зазначив про законність своїх дій, оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. У підтвердження доводів, надав диск з відеозаписом, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу та складання постанови. На підставі цього просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 05 червня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 430781 інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Донецькій області капралу поліції Бондаренко К.І. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема за те, що 05 червня 2018 року о 12.16 годині керуючи автомобілем «OPEL MOVANO» державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку №65 вул.Митрополитській м.Маріуполя, здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході та керував автомобілем не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушено п.2.1.ґ Правил дорожнього руху України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч.1 ст.126 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у здійснив зупинку транспортного засобу на пішохідному переході, оскільки воно є основоположним.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Представником відповідача надано оптичний диск, але з відеозапису від 05.06.2018 року, який міститься на ньому, не вбачається факту скоєння позивачем правопорушення, зокрема, здійснення ним зупинки транспортного засобу на пішохідному переході. Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення правопорушення представлено не були, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На переконання суду, факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КпАП України, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні.

При цьому, суд, розглядаючи притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за порушення п.2.1.ґ Правил дорожнього руху України, оскільки він нібито керував автомобілем не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, приходить до наступного.

Відповідно п.2.1.ґ Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Стаття 16 Закону України «Про дорожній рух» серед обов'язків водія передбачає обов'язок водія у встановлених законом випадках надати співробітнику патрульної поліції для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює конкретні випадки, про які йдеться у попередньому законі. Зокрема встановлено, що контроль за наявністю договорів ОСЦПВ здійснюється поліцейськими у двох випадках: 1) при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і 2) коли поліцейський оформляє матеріали ДТП, в якому водій є учасником.

Виходячи з наведеного, до початку складання протоколу про адміністративне правопорушення на водія за вчинення якогось правопорушення, у поліцейського відсутні підстави вимагати від водія пред'явлення полісу страхування.

Як вбачається з постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №430781, позивач був зупинений за здійснення зупинки транспортного засобу на пішохідному переході, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП, проте постанова за вказане правопорушення поліцейським не виносилась та була складена тільки за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за керування автомобілем не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того позивачем стверджується, що на лобовому склі автомобіля мався інформаційний талон про наявність в нього страхового полісу, з вказанням номеру поліса, строку його дії та приналежності автомобіля, до того ж, наявність полісу підтверджується матеріалами справи, а саме суду надана копія полісу №АМ/1233654 строком дії з 08.08.2017 року по 07.08.2018 року.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, а дії інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Донецькій області капралу поліції Бондаренко К.І. неправомірними, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 243-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №1 УПП в Донецькій області капралу поліції Бондаренко Катерини Ігорівни про визнання дій противоправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 05 червня 2018 року серії ЕАА №430781 про накладення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Т.В. Пустовойт