Справа № 808/181/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2018 року

Київ

справа №808/181/16

адміністративне провадження №К/9901/11029/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув касаційну скаргу Прокуратури Запорізької області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у складі колегії суддів Кругового О.О. (головуючий), ОСОБА_2, ОСОБА_3 у справі №808/181/16 за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Запорізької області про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4) звернулася до суду з адміністративним позовом до прокуратури Запорізької області, в якому просила визнати протиправними дії та скасувати наказ №472к від 14.12.2015 "Про звільнення у зв'язку зі скороченням штатів ОСОБА_4", поновити позивача на рівнозначній посаді прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 з 15.12.2015 та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015 по день винесення постанови суду.

2. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2016 скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ №472к від 14.12.2015 "Про звільнення у зв'язку зі скороченням штатів ОСОБА_4", поновлено ОСОБА_4 на посаді прокурора прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя з 15.12.2015. Стягнуто з Прокуратури Запорізької області на користь ОСОБА_4 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 31978,08 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

4.1. ОСОБА_4 проходила службу в органах прокуратури Запорізької області з 24.06.1998, з 22.12.2014 обіймала посаду прокурора прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя.

4.2. Наказом Генерального прокурора України №80ш від 23.09.2015, у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах та міжрайонних прокуратур, внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Запорізької області, зокрема, виключено штатний розпис прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя та включено штатний розпис Запорізької місцевої прокуратури №3 у кількості 41 штатна одиниця, з яких 31 посада прокурора.

4.3. У відповідності до рейтингового списку кандидатів на посаду прокурорів Запорізької місцевої прокуратури №3, який складений за результатами тестування, підсумковий бал позивача становить 69,3 бала, її місце у рейтинговому списку - 36. Відповідно до інформації про перелік осіб, призначених на посади прокурорів у Запорізькій місцевій прокуратурі № 3, прокурорами зазначеної місцевої прокуратури, у тому числі тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною, працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6, призначені кандидати, які зайняли у рейтинговому списку місця з 2 по 35 включно.

4.4. Наказом прокурора Запорізької області від 14.12.2015 № 472к ОСОБА_4 звільнено з посади прокурора прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя та з органів прокуратури Запорізької області у зв'язку зі скороченням штатів працівників (стаття 40 пункт 1 Кодексу законів про працю України).

5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в органах прокуратури відбулась реорганізація та скорочення кількості посад відповідно до Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції. Позивач у порядку, визначеному законодавством, повідомлена про наступне звільнення і процедура її звільнення відбувалася з дотриманням передбачених законодавством гарантій. Судом першої інстанції наголошено на неможливості відповідача запропонувати позивачу вакантну посаду у новоствореному органі прокуратури з огляду на норми Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" в новій редакції.

6. Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, на думку суду апеляційної інстанції, оспорюваний наказ про звільнення позивача з посади винесений з порушенням частини 2 статті 40 та статті 49-2 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

7. Відповідачем подано касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2016.

8. Аргументи скаржника полягають у тому, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права. Зокрема, скаржник вказує, що під час розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов хибного висновку про те, що норми частини 2 статті 40 та статті 49-2 Кодексу законів про працю України є спеціальними по відношенню до норм Закону України "Про прокуратуру". З урахуванням балів, отриманих позивачем за наслідками тестування та кількості штатних одиниць у новоствореній прокуратурі, їй не могли пропонуватись посади у Запорізькій місцевій прокуратурі №3 і позивач підлягала звільненню на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

9. Позивачем подані заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. На обґрунтування заперечень, позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення постановлене на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

10. Конституція України:

Стаття 19: "&l4;…&?о; Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

11. Кодекс законів про працю України (надалі - КЗпП України):

Стаття 40. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або

уповноваженого ним органу

"Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

…Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу".

Стаття 49-2. Порядок вивільнення працівників

"Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення" , власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників".

Стаття 222. Порядок розгляду трудових спорів деяких категорій працівників

"Особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством".

12. Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (в редакції, чинній станом на 14.12.2015, надалі - Закон №1697-VII):

Стаття 51. Загальні умови звільнення прокурора з посади,

припинення його повноважень на посаді

"1. Прокурор звільняється з посади у разі:

…9) ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури".

Розділ XII ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ

"1. Цей Закон набирає чинності з 15 липня 2015 року, крім:

…статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирають чинності з 15 грудня 2015 року (абзац 3).

…3. Визнати такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом:

1) Закон України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 53, ст. 793, № 50, ст. 474; 1995 р., № 11, ст. 71, № 34, ст. 268; 2001 р., № 9, ст. 38, № 44, ст. 233; 2002 р., № 17, ст. 117, ст. 125; 2003 р., № 29, ст. 233, № 30, ст. 247; 2004 р., № 8, ст. 66; 2005 р., № 2, ст. 32, № 6, ст. 132, № 11, ст. 198; 2006 р., № 1, ст. 18, № 19-20, ст. 156; 2007 р., № 7-8, ст. 66, № 33, ст. 442; 2008 р., №№ 5-8, ст. 78, № 48, ст. 357; 2010 р., № 37, ст. 497, №№ 41-45, ст. 529; 2011 р., № 23, ст. 160, № 30, ст. 279; 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2013 р., № 14, ст. 89, № 21, ст. 208, № 37, ст. 490, № 39, ст. 517; 2014 р., № 11, ст.132, № 17, ст. 593, № 20-21, ст. 745, № 22, ст. 816; із змінами, внесеними Законом України від 14 серпня 2014 року № 1642-VII), крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Розділ XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ

"…5-1. До набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону:

1) прокурорами місцевих прокуратур призначаються:

…в) прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування.

…Проведення тестування, стажування здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором України".

13. Порядок проведення тестування для зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, затверджений Наказом Генеральної прокуратури України від 20.07.2015 №98, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.07.2015 за №928/27373 (в редакції, чинній станом на 14.12.2015, надалі - Порядок):

І. Загальні положення

"1.1. Цей Порядок визначає умови і процедуру проведення тестування на посади прокурорів місцевих прокуратур.

1.2. На посади прокурорів місцевих прокуратур призначаються особи за результатами успішного проходження ними тестування.

1.3. Тестування забезпечує умови для об'єктивного і неупередженого з'ясування спроможності кандидатів за своїми професійними та особистісними якостями виконувати службові обов'язки на посадах прокурорів місцевих прокуратур.

1.4. Прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури, яка утворюється шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій вони працюють.

Прокурори та стажисти на посадах прокурорів, які працюють у прокуратурах міст з районним поділом, претендують на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури в одній з місцевих прокуратур, що утворюються в межах відповідного міста".

V. Прийом документів та реєстрація кандидатів

"5.2. Працівник, який на день набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" працює в міській, районній, міжрайонній, районній у місті прокуратурі, подає заяву за формою, наведеною у додатку 3 цього Порядку, для участі в тестуванні на посаду прокурора тієї місцевої прокуратури, яка буде сформована шляхом реорганізації прокуратури районного рівня, в якій він працює.

ІХ. Формування рейтингу та призначення кандидата на посаду

прокурора місцевої прокуратури

"9.5. Керівник регіональної прокуратури після отримання рейтингового списку кандидатів на посади прокурорів конкретної місцевої прокуратури та рапорту працівника прокуратури (заяви для тих, хто не працює у прокуратурі), який успішно пройшов тестування, видає наказ про його призначення на посаду, враховуючи підсумковий бал кандидата (від вищого до нижчого) та кількість штатних одиниць у відповідній місцевій прокуратурі".

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

14. За приписами статті 222 КЗпП України, особливості розгляду трудового спору, який виник в межах спірних правовідносин, врегульовано Законом №1697-VII. Відтак, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Позиція аналогічного змісту наведена у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 по справі №21-8а15.

15. Законом №1697-VII визначено новий перелік та територіальну юрисдикцію місцевих прокуратур, які набрали чинності з 15.12.2015. Як встановлено судами попередніх інстанцій, наказом Генеральної прокуратури України від 23.09.2015 №80ш, у зв'язку з утворенням з 15.12.2015 місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації міських, районних, районних у містах і міжрайонних прокуратур внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Запорізької області, зокрема, виключено штатний розпис прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя та включено штатний розпис Запорізької місцевої прокуратури №3 у кількості 41 штатна одиниця, з яких 31 посада прокурора.

16. Враховуючи норми підпункту "в" пункту 5-1 розділу XIII "Перехідні положення" Закону №1697-VII, до набрання чинності абзацом 3 пункту 1 розділу XII цього Закону, тобто, до 15.12.2015, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працювали у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, призначались прокурорами місцевих прокуратур виключно за умови успішного проходження ними тестування, порядок проведення якого визначено Порядком.

17. Аналізуючи структуру та штатний розпис прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя та Запорізької місцевої прокуратури №3, кількість осіб, які займали посади в прокуратурі, що реорганізовувалась та кандидатів, які подали заяви і пройшли тестування, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що зміни в організації виробництва і праці, у зв'язку із скороченням чисельності та штату, дійсно мали місце. Позивач за наслідками тестування набрала 69,3 бала та посіла 36 місце у рейтинговому списку. Проте, з урахуванням кількості штатних одиниць у штатному розписі Запорізької місцевої прокуратури №3, прокурорами зазначеної місцевої прокуратури були призначені кандидати, які зайняли у рейтинговому списку місця з 2 по 35 включно.

18. Згідно з частинами 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

19. Таким чином, мали місце підстави, встановлені пунктом 9 частини 1 статті 51 Закону №1697-VII, для звільнення позивача з займаної посади.

20. Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо необхідності застосування до спірних правовідносин частини 2 статті 40 та статті 49-2 КЗпП України, якими передбачено наявність у відповідача обов'язку запропонувати позивачу інші посади, оскільки призначення на посади прокурорів місцевих прокуратур, відповідно до норм Перехідних положень Закону №1697-VII, здійснювалось виключно за результатами успішного проходження ними тестування.

21. Отже, аналізуючи встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оспорюваний наказ №472к від 14.12.2015 про звільнення ОСОБА_4 з посади прокурора прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя прийнятий у порядку, у межах та спосіб, встановлені законом, а тому, підстави для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування зазначеного наказу, поновлення її на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

22. Відповідно до частини 1 статті 352 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

23. З огляду на наведене, касаційна скарга прокуратури Запорізької області підлягає до задоволення, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 слід скасувати, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.03.2016 - залишити в силі.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

24. Касаційну скаргу Прокуратури Запорізької області задовольнити.

25. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 у справі №808/181/16 за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Запорізької області про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

26. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2016 у справі №808/181/16 за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Запорізької області про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити в силі.

27. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду