Справа № 820/3991/18
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 р. № 820/3991/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Дирявої К.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати відмову Київського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова в повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8249 грн. 86 коп. протиправною;

- зобов'язати Київське об'єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та подати до управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8168 грн. 18 коп., відповідно до квитанції №16 від 15.12.2017 року та плату за послуги банку у сумі 81 грн. 68 коп., відповідно до квитанції № 17 від 15.12.2017 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона на підставі договору купівлі-продажу придбала у власність квартиру та при укладенні такого договору сплатила збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (1%) в розмірі 8249,86 грн. з урахуванням комісії банку. Однак, позивачем вказано, що оскільки вона придбавала нерухоме майно вперше, то відповідно до п.9 ст.1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" сплатила такий збір безпідставно, про що позивачу стало відомо тільки після укладення договору купівлі-продажу. З приводу вказаних обставин позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення помилково сплаченого збору з операції придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, проте отримала відповідь із зазначенням того, що органи пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають житло вперше. Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом, задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки позивач, зазначаючи про помилковість сплати суми 8249,86 грн., не надала до суду доказів помилковості сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. При цьому, з огляду на надані позивачем пояснення та докази, на думку відповідача, вбачається, що обов'язок зі сплати збору у розмірі 8249,86 грн. для позивача було встановлено нотаріусом при посвідченні договору, а не відповідачем. Крім того, представником відповідача вказано, що в управління відсутні підстави для проведення перевірки щодо встановлення факту сплати судового збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна, оскільки позбавлене змоги самостійно встановити чи дійсно позивач придбала нерухомість вперше. Отже, на думку відповідача, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

В подальшому, ухвалою суду від 03.07.2018 року розгляд справи №820/3991/18 за вище вказаним позовом ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

При цьому, позивачем на виконання ухвали суду від 03.07.2018 року до суду надано пояснення із долученням копій доказів.

У судове засідання позивач та її представник прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 15.12.2017 року укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 двокімнатну ізольовану квартиру номер 51 у будинку номер 68-А по вулиці Волонтерській в місті Харкові, житловою площею 27,4 кв.м. загальною площею 45,5 кв.м.

Відповідно до положень п.3 договору продаж здійснено за 816818 (вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) грн., що за згодою сторін складає еквівалент 29800 (двадцяти дев'яти тисяч вісімсот) доларів США.

Вказаний договір купівлі-продажу квартири від 15.12.2017 року був посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №2775 (а.с. 12-13).

Позивачем у адміністративному позові вказано, що при укладанні зазначеного договору нею було сплачено збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна (1% її вартості) в розмірі 8168 грн. 18 коп.

На підтвердження вказаної обставини позивачем до суду надано копію квитанції №16 від 15.12.2017 року, відповідно до якої позивачем сплачено збір з операції придбання нерухомого майна у сумі 8168,18 грн., та копію квитанції № 17 від 15.12.2017 року, відповідно до якої сплачено плату за послуги банку у сумі 81,68 грн. (а.с.14).

У адміністративному позові позивачем вказано, що придбання житла за вищевказаним договором купівлі-продажу квартири позивачем було здійснено вперше, а отже у відповідності до норм діючого законодавства не мала сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

З приводу вказаних обставин позивач 19.12.2017 року звернулась до відповідача із заявою щодо про повернення помилково сплаченого збору з операції придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна.

Листом від 26.12.2017 року №17484-47/03 "Про надання інформації" відповідачем за результатами розгляду заяви позивача повідомлено, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо визначення прав власності громадян на нерухоме майно та звільнення від сплати збору осіб, що придбавають майно вперше. При цьому, вказано, що первинність придбання нерухомого майна встановлюється лише органами суду. Також вказано, що повернення сплаченого збору можливе лише за наявності позитивного рішення суду.

Позивач, вважаючи відмову Київського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова неправомірною, звернулась до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до положень п.9 ст. 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов'язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України. Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

При цьому, як визначено п.8 ч.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що об'єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Суд зазначає, що нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об'єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

В той же час, згідно із положеннями абз. 1 п.15-1 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до пункту 15-3 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Як встановлено під час розгляду справи до укладення договору купівлі-продажу квартири № 51 за адресою: м. Харків, вул. Волонтерська, б. 68-А, позивач набувала право власності на квартиру №20 за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, б. 7, оскільки як свідчать надані позивачем до суду докази 1/2 частка квартири, належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.07.1997 року, виданого Харківським авіаційним інститутом на підставі розпорядження від 05.06.1997 року №15, право власності на яку було за реєстровано 01.07.1997 року ДКП Харківського міського бюро технічної інвентаризації №1 у реєстровій книзі №В-29322, а інша частка квартири належала позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.04.2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 за реєстровим №171, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.04.2017 року реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 251, номер запису про право власності 19825487.

З огляду на встановлені обставини суд зазначає, що квартира № 20 за адресою: м. Харків, вул. Чкалова, б. 7 не відноситься до таких, що придбана позивачем вперше, оскільки право власності на таку було набуто позивачем на безоплатній основі

Суд зазначає, що до суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за нею будь-якого іншого нерухомого майна та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору.

Отже, з огляду на наведені вище норми діючого законодавства правовідносини, які виникли в даному випадку, належать до виключного випадку з огляду на обставини того, що позивачем нерухоме майно придбано вперше та як наслідок в даному випадку збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з такої операцій не сплачується.

При цьому, суд зазначає, що в Україні відсутній механізми перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала нерухомість.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміна придбавають житло вперше, що міститься у пункті 9 частини першої статті 1 Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Як встановлено судом ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб'єкта владних повноважень зобов'язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 року у справі №819/1730/17, у якій також враховано правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (PincovdandPine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Отже, посилання представника відповідача на обставини неможливості органами Пенсійного фонду перевірки первинності придбання фізичними особами нерухомого майна не можуть вважатися судом належними підставами для відмови позивачу у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу квартиру, оскільки відповідач не позбавлений можливості подати, у встановленому законом порядку, запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначений Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787.

Відповідно до положень п.5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Згідно із пп.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

З огляду на вищевикладене та враховуючи обставини того, що повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, яким є територіальний орган Пенсійний фонд України, то в даному випадку такий обов'язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету покладено на відповідача.

Враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання Київського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та подати до управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8168 грн. 18 коп., відповідно до квитанції №16 від 15.12.2017 року.

При цьому, суд зазначає, що понесені позивачем витрати у сумі 81,68 грн. відповідно до квитанції № 17 від 15.12.2017 року не можуть бути повернуті за рахунок управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова, оскільки вказана сума була сплачена позивачем як оплата послуг банківської установи за перерахування коштів, а отже на рахунок управління державної казначейської служби не надходила та є платою за одержані послуги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати відмову Київського об'єднаного Управління пенсійного фонду України м. Харкова в повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8168 грн. 18 коп. протиправною.

Зобов'язати Київське об'єднане Управління пенсійного фонду України м. Харкова сформувати та подати до управління державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова подання про повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), суми збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8168 (вісім тисяч сто шістдесят вісім) грн. 18 коп. відповідно до квитанції №16 від 15.12.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 23 липня 2018 року.

Суддя Мельников Р.В.