Справа № 826/15091/17
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 липня 2018 року № 826/15091/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1

до третя особа:Київської міської ради Департамент земельних ресурсів
прозобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа: Департамент земельних ресурсів, в якому просить:

1. Зобов'язати Київську міську раду та Департамент земельних ресурсів самостійно за власним підписом поставити на оригіналі проекту рішення Київської міської ради: «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на вулиці АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва», кадастровий номер НОМЕР_1 земельної ділянки площею 0,1000 га, навпроти назви профільної постійної комісії відмітку "підтримано в порядку частини 11 статті 30 Регламенту Київської міської ради", та навпроти назв інших постійних комісій відмітку "підтримано в порядку частини 5 статті 30 Регламенту Київської міської ради" протягом десяти днів з дати набуття чинності рішення суду.

2. Зобов'язати Київську міську раду, у відповідності до вимог чинного законодавства України, розглянути проект рішення Київської міської ради: «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на вулиці АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва», кадастровий номер НОМЕР_1 земельної ділянки площею 0,1000 га, і прийняти рішення пленарному засіданні Київської міської ради протягом двох місяців з дати набуття чинності рішення суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27.11.2017 р. відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо неприйняття рішення про передачу позивачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на вулиці АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва», кадастровий номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи надав суду письмові пояснення, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні суд за клопотанням сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва встановив наступне.

18.08.2016 р. позивач звернулась до Київської міської ради із клопотанням (вх.08/М-9965 від 18.08.2016 р.), в якому просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка знаходиться за адресою: вул. АДРЕСА_1 у Голосіївському районі міста Києва, орієнтований розмір 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд внатурі.

На запит позивача від 13.11.2017 р. (вх. № 08/1088 від 14.11.2017 р.) стосовно надання інформації про результати розгляду кадастрової справи № А-22922, Київською міською радою надано відповідь від 17.11.2017 р. № 225-КР-3959, відповідно до якої до Київської міської ради надійшов проект рішення (ПР-14350 від 29.09.2017 р.) «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м.Києва» (кадастрова справа А-22922) за поданням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до резолюції заступника міського голови-секретаря Київської міської ради від 03.10.2017 № 08/231-2404/ПР вказаний проект рішення передано до постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, яка відповідно до функціональної спрямованості є профільною постійною комісією з розгляду проектів рішень щодо передачі громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Києва. На сьогодні цей проект рішення постійною комісією не розглядався. Натомість зазначено, що вказаний проект буде розглянуто на засіданні постійної комісії в установленому порядку за участі позивача.

Позивач, вважаючи дії відповідача протиправними, звернулась до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 ЗК України).

Водночас, земельне законодавство базується, серед іншого, на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (п. «в», «г» ч. 1 ст. 5 ЗК України).

Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, в силу приписів ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч. 10 ст. 118 ЗК України).

Згідно ч. 11 ст. 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

В той же час, ст. 9 ЗК України визначено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема: розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Аналіз вказаного дає підстави дійти висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про надання її у власність приймають органи, визначені в статях 116, 118 ЗК. Надання земельної ділянки або відмова у її наданні здійснюється виключно органами, визначеними у статті 118 ЗК. Рішення, дію або бездіяльність цих органів щодо надання земельних ділянок може бути оскаржено до суду.

Тобто, приписами чинного законодавства встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулась до Київської міської ради з клопотанням по надання їй земельної ділянки, в межах реалізації свого права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності м. Києва для будівництва та обслуговування житлових будинків та споруд.

Механізм оформлення прав на землю фізичними особами визначено ст.ст. 116, 118, 122 Земельного кодексу України та Рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 року №241/2463 «Про затвердження Порядку набуття прав на земельну ділянку із земель комунальної власності у м. Києві» (далі-Порядок). Вищезазначеним Порядком врегульовано процедуру отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою у випадках передачі громадянам безоплатно у власність або в оренду земельних ділянок для будівництва та обслуговування, житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), ведення садівництва, індивідуального дачного та гаражного будівництва.

Так громадяни зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах м. Києва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають безпосередньо до Київської міської ради клопотання про передачу земельної ділянки у власність, а уразі одержання земельної ділянки для зазначених цілей в оренду - клопотання в довільній формі про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

В даному випадку, позивач звернулась до Київської міської ради з клопотанням на надання їй відповідної земельної ділянки, відповідно до якого їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому в ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

У відповідності до Порядку, Департамент земельних ресурсів за результатами опрацювання клопотання та висновку погоджувальних служб готує проект рішення Київської міської ради про надання земельної ділянки у власність або про відмову у такому наданні.

Відтак, Київською міською радою було дотримано відповідний порядок, адже Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було надано відповідь на клопотання гр. ОСОБА_3 та підготовлено відповідний проект рішення «Про передачу громадянці ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 у Голосіївському районі м. Києва».

Вказаний проект рішення відповідно до резолюції заступника міського голови-секретаря Київської міської ради від 03.10.2017 №08/231- 2404/ПР передано на розгляд до постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, яка відповідно до функціональної спрямованості є профільної комісією з розгляду проектів рішень щодо передачі громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах м. Києва. Вказаний проект рішення буде розглянуто на найближчому засіданні постійної комісії у встановленому законом порядку відповідно до черговості розгляду таких проектів.

Також позивач посилається на пропущення строків розгляду її заяви. В той же час, вимоги щодо визнання протиправними дій щодо нерозгляду її заяви в установлені законом строки не заявляє.

Відповідно до змісту норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», які визначають компетенцію органів місцевого самоврядування в різних сферах суспільного життя, можна зробити висновок про наявність у цих органів цілої низки дискреційних повноважень. На даний момент визначення поняття «дискреційні повноваження» міститься лише в Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 від 11 березня 1980 року, де зазначається, що під дискреційні повноваження треба розуміти «повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин».

Виходячи зі змісту норм, що містяться у статтях 26 та 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що сільські, селищні, міські, а також районні та обласні ради наділені досить широким колом повноважень. При цьому, аналізуючи ці повноваження, можна прийти до висновку, що при вирішенні більшості із віднесених до виключної компетенції ради питань, можливе застосування цими органами дискреційних повноважень. У даному випадку вони будуть проявлятися, насамперед, у можливості відповідної ради приймати чи утриматися від прийняття рішення з того чи іншого питання, віднесеного до її компетенції.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вирішення останніх належить до виключної компетенції Київської міської ради, а відтак саме вона має приймати рішення про відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи, наявних в ній доказів, зважаючи на норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, тоді як відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність його дій, у зв'язку із чим суд визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у спосіб, заявлений позивачем.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв'язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_2) відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко