Справа № 816/1026/18
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1026/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: П'янової Я.В.

суддів: Калиновського В.А. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 (головуючий суддя Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 20.04.18 р.) по справі № 816/1026/18

за позовом ОСОБА_1

до Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач, Лохвицьке ОУПФУ) , в якій просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо зарахування до спеціального стажу для призначення грошової допомоги часу перебування на строковій військовій службі з 31.10.1982 р. по 08.05.1984 р. та часу роботи на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради з 30.09.1990 р. по 14.04.1991 р.;

- зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального стажу час перебування на строковій військовій службі позивача та час його роботи на виборній посаді для призначення грошової допомоги.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 р. позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано відмову, викладену в листі Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 22.02.2018 р. №К-06/02.

Зобов'язано Лохвицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Перемоги, 15, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ) вчинити дії щодо зарахування до спеціального стажу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37240, РНОКПП НОМЕР_1) часу його перебування на строковій військовій службі з 31.10.1982 по 08.05.1984 та часу роботи на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради 30.09.1990 по 14.04.1991 для призначення грошової допомоги.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37240, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (вул. Перемоги, 15, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідач зауважує на те, що служба в армії, робота на виборній посаді голови міської ради не передбачені Переліками посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

ОСОБА_2 соціальної політики України №8028/0/52-17/212 від 05.12.2017р. також було надано роз'яснення ОСОБА_1, що виборні посади та час проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, законодавством не передбачено.

Стаж роботи позивача на посадах, що дає право на отримання грошової допомоги, складає 32 роки 9 місяців і 1 день, а відповідно до закону необхідно 35 років.

Отже, при призначенні пенсії за віком позивачу, ОСОБА_1, Лохвицьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області в загальний стаж роботи був включений період перебування на строковій військовій службі з 31.10.1982 р. по 08.05.1984 р. та час роботи на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради з 30.09.1990 р. по 14.04.1991 р.

Разом з тим, даний період роботи не може бути зарахований до стажу роботи, що дає право на отримання грошової допомоги, так як це не передбачено законодавством.

Також, відповідач зауважує на те, що для зарахування військової служби до пільгового стажу роботи суд першої інстанції посилається на закон, прийнятий після проходження позивачем строкової військової служби, а для зарахування до спеціального стажу часу роботи на виборній посаді суд застосовує законодавчий акт, чинний у період зайняття позивачем виборної посади. Але навіть у випадку віднесення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу, позивач не набуває права на призначення та виплату грошової допомоги, в зв'язку з тим, що для її отримання необхідний стаж роботи, визначений Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1191.

Крім того, ані п. 7-1 Прикінцевих положень Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-ІV від 09.07.2003, ані Постанова Кабінету Міністрів України № 1191 від 23.11.2011 р. неконституційними у встановленому порядку не визнавались і не скасовувались.

Таким чином, Лохвицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на підставі яких визначається та виплачується пенсія ОСОБА_1

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв'язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 р. - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) перебуває на пенсійному обліку в Лохвицькому ОУПФУ та отримує пенсію за віком з 02.01.2018 р. (а.с. 11).

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Лохвицького ОУПФУ із заявою щодо обчислення стажу роботи, який дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

22.02.2018 р. позивачу була надана відповідь, в якій начальник Управління Шамкало Т.І. зазначає про відсутність необхідного стажу в 35 років для призначення і виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки служба ОСОБА_1 в армії та робота на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради не передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років (а.с. 10).

Вважаючи відмову Лохвицького ОУПФУ протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірності своїх дій в частині обчислення спеціального стажу роботи позивача за період проходження строкової військової служби з 31.10.1982 р. по 08.05.1984 р. та час роботи на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради 30.09.1990 р. по 14.04.1991 р. для призначення грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (із змінами і доповненнями) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до пункту "е" ч. 1 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" (далі - Перелік).

Відповідно до даного Переліку до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи, зокрема, на посадах директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у Вищих навчальних закладів I - II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, 02.08.1982 р. позивач був прийнятий на роботу на посаду викладача спеціальних дисциплін Лохвицького технікуму харчової промисловості; 26.10.1982 р. звільнений, у зв'язку з призовом на службу до Радянської армії; з 12.06.1984 р. зарахований на посаду викладача спеціальних дисциплін Лохвицького технікуму харчової промисловості після служби в рядах Радянської армії; з 05.02.1988 р. звільнений з посади викладача спеціальних дисциплін Лохвицького технікуму харчової промисловості, у зв'язку з переведенням на посаду директора Червонозаводського СПТУ №32; з 30.09.1990 р. звільнений з посади директора Червонозаводського СПТУ №32, у зв'язку з обранням головою Червонозаводської міської ради; 14.04.1991 р. звільнений з посади голови Червонозаводської міської ради за переведенням, у зв'язку з обранням 15.04.1991 р. на посаду директора Лохвицького технікуму харчової промисловості; 10.09.1997 р. звільнений за переведенням в Лохвицьку філію Полтавського технікуму м'ясної промисловості у зв'язку з ліквідацією Лохвицького технікуму харчової промисловості та призначений директором Лохвицької філії Полтавського технікуму м'ясної промисловості; 30.06.2004 р. звільнений з посади директора Лохвицької філії Полтавського технікуму м'ясної промисловості (перейменовано на Полтавський технікум харчових технологій), у зв'язку з переведенням 01.07.2004 р. на посаду директора Лохвицького технологічного технікуму Полтавської державної аграрної академії, на якій перебуває до теперішнього часу (а.с. 18-22).

Записи військового квитка свідчать про те, що ОСОБА_1 з 31.10.1982 року по 08.05.1984 року проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР (а.с. 14-17).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ зі змінами, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічно, абзацом другим частини першої статті 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Зазначені положення застосовуються і до громадян, які проходили строкову військову службу до прийняття зазначених Законів України.

Оскільки проходження строкової військової служби за призовом було і є обов'язком громадянина, ухилення від якого тягне за собою відповідальність у встановленому чинним законодавством порядку, то будь-які обмеження трудових прав особи, пов'язані з проходженням такої служби, недопустимі.

Позивач на момент призову на строкову військову службу працював викладачем спеціальних дисциплін Лохвицького технікуму харчової промисловості, тобто за професією, та займав посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що ОСОБА_1 має право на зарахування періоду проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога позивача про зарахування до спеціального стажу часу роботи на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради для призначення грошової допомоги також підлягає задоволенню.

Так, Постанова Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" дійсно не містить посилань на виборні посади в органах місцевого самоврядування, стаж роботи у яких має бути врахований для призначення пенсії за вислугу років.

Однак, з метою забезпечення охорони трудових прав осіб, які займають виборні посади, законодавець дане питання врегулював спеціальним законодавством, що регламентує діяльність органу місцевого самоврядування.

Частиною четвертою статті 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 111 Закону УССР від 15.07.1971 №25-VIII "Про міську, районну в місті Раду народних депутатів Української РСР", чинного у період зайняття позивачем виборної посади у Червонозаводській міській раді, який втратив чинність згідно з Постановою Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 №534-ХІІ, було визначено, що час роботи депутата на виборній посаді в органі Ради зараховується до трудового стажу за тією спеціальністю, за якою депутат працював до обрання на виборну посаду в органі Ради.

З вищевикладеного вбачається, що позивач до обрання на виборну посаду займав посаду директора Червонозаводського СПТУ № 32, яка передбачена Переліком № 909 від 04.11.1993 р., тому період роботи на виборній посаді голови Червонозаводській міській раді з 30.03.1990 р. по 14.04.1991 р. підлягає зарахуванню до спеціального (педагогічного) стажу роботи.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що пунктом 3 "Примітки" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909, визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість заявленого позову, оскільки відповідач не довів правомірності своїх дій в частині обчислення спеціального стажу роботи позивача за період проходження строкової військової служби з 31.10.1982 р. по 08.05.1984 р. та час роботи на виборній посаді - голови Червонозаводської міської ради 30.09.1990 р. по 14.04.1991 р. для призначення грошової допомоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні "показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру. Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики .

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч.3 ст. 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України зазначає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зауважив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена». Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

З огляду на викладене, зміни в законодавстві не можуть погіршувати стан позивача.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лохвицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2018 по справі № 816/1026/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П'янова
Судді В.А. Калиновський І.С. Чалий