Справа № 806/1974/18
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 липня 2018 року м. Житомир справа № 806/1974/18
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Попової О. Г.,
секретар судового засідання Бойко Т.О.,
представника позивача Товянської І.О.,
представника відповідача Шайденко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання призначити та виплатити пенсію на пільгових умовах,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII;
- зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з моменту звернення, 13 грудня 2017 року, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. Однак, відповідач необґрунтовано відмовив йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, чим порушив його права та законні інтереси.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 27.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково. Зобов`язано Центральний архівний відділ Національної гвардії України надати на адресу суду належним чином завірені копії: наказу від 18.05.1986 №413 та наказу від 12.06.1986 №169, які підтверджують факт несення служби ОСОБА_1 на території Чорнобильської АЕС; письмових доказів на підтвердження інформації щодо наявності військовослужбовця ОСОБА_1 у особовому складі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в період з 18 травня 1986 року по 12 червня 1986 року; письмових доказів на підтвердження факту, що довідка №2 від 04.10.1995 видана саме ОСОБА_1 . Підготовче судове засідання у справі призначено на 22 травня 2018 року о 11:20.
Відповідач у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України подав до відділу документального забезпечення суду відзив на позовну заяву вих. №5789/07 від 10.05.2018, відповідно до змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Зокрема, зазначав, що надані позивачем документи не містять зазначення населеного пункту чи об`єкту роботи, вказуючи лише місце несення служби як "зона Чорнобильської АЕС". Також вказував, що у наданій позивачем довідці Військової частини НОМЕР_2 №2 від 01.10.1995 невірно зазначено прізвище позивача " ОСОБА_2 " та відсутнє зазначення підстави видачі, а тому не була узята відповідачем до уваги при прийнятті спірного рішення. Враховуючи, що позивачем до органу Пенсійного фонду України не було подано належних документів на підтвердження участі останнього у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році, Житомирським об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням від 28.12.2017 було правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. (а.с. 52-54)
Позивачем в порядку статті 163 КАС України 14 травня 2018 року до відділу документального забезпечення суду подано відповідь на відзив, згідно якої ОСОБА_1 заперечує щодо доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. (а.с. 57-58)
21 травня 2018 року на виконання ухвали суду від 27.04.2018 до відділу документального забезпечення суду від Центрального архівного відділу Національної гвардії України надійшли запитувані документи. (а.с. 60-77)
В підготовче судове засідання, призначене на 22 травня 2018 року о 11:20 прибули позивач, представник позивача та представник відповідача. Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 червня 2018 року о 10:00, що зафіксовано секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 22.05.2018.
В судове засідання, призначене на 11 червня 2018 року о 10:00 прибули позивач, представник позивача та представник відповідача. Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 в судовому засіданні було оголошено перерву до 09 липня 2018 року о 12:00, що зафіксовано секретарем судового засідання у протоколі судового засідання від 11.06.2018.
В судове засідання призначене на 09 липня 2018 року о 12:00 прибули позивач, представник позивача та представник відповідача.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 14.05.2018 (а.с. 57-58).
Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву вих. №5789/07 від 10.05.2018 (а.с. 52-54).
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 18.08.2006, виданого Житомирською обласною державною адміністрацією. (а.с.5)
Встановлено та не заперечується сторонами, що позивач звертався до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". (а.с. 15)
16 лютого 2018 року позивач повторно звернувся до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо перегляду попереднього рішення та призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". (а.с. 18-19)
Відповідач листом вих.№В-1197 від 01.03.2018 відмовило в призначенні вищевказаної пенсії з підстав, що позивачем не надано належних первинних документів, які підтверджують право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, зазначено, що архівна довідка Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 22.03.2016 №262 не містить зазначення населеного пункту чи об`єкту роботи, вказуючи лише місце несення служби як "зона Чорнобильської АЕС". У довідці Військової частини НОМЕР_2 №2 від 01.10.1995 невірно зазначено прізвище " ОСОБА_2 " та відсутнє зазначення підстави видачі, а тому вона не може бути прийнята до уваги.
Не погоджуючись із діями відповідача та вважаючи їх протиправними, наголошуючи, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Основного Закону проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру регламентовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII. (далі - Закон №796-ХІІ)
Згідно зі статтею 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 10 Закону №796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Положеннями статті 55 Закону №796-ХІІ встановлено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, передбачено зменшення віку на 10 років.
Відповідно до положень статті 65 Закону №796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян та дають право користуватись пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення "учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС".
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до пункту 7 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
У разі неможливості подання довідки №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про періоди роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, подорожні листи для водіїв, копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; особи, що були призвані на військові збори, можуть підтвердити виконання робіт в зоні довідками військових частин про виконання робіт в зоні, архівними документами Міністерства оборони.
Таким чином, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми №122, а навпаки, такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами. Довідки про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є лише підставою для визнання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 18.08.2006, виданого Житомирською обласною державною адміністрацією, яке є безстроковим і діє на всій території України, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до пункту 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказане посвідчення є чинним, ніким не скасоване.
Водночас, суд погоджується із доводами відповідача щодо надання позивачем неточних первинних документів для перерахунку пенсії та зазначає, що архівна довідка Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 22.03.2016 №262 не містить зазначення місця несення служби як "зона Чорнобильської АЕС" (а.с. 23), а у довідці Військової частини НОМЕР_2 №2 від 01.10.1995 невірно зазначено прізвище " ОСОБА_2 " (а.с. 28).
Матеріали справи доказів подання позивачем інших уточнюючих первинних документів до органу Пенсійного фонду України не містять.
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що за наданих ОСОБА_1 до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області документів відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо винесення оскаржуваної відмови не підлягають задоволенню.
Водночас, з метою захисту порушеного права позивача та обрання ефективного механізму його відновлення, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 18.08.2006, виданого Житомирською обласною державною адміністрацією, яке є безстроковим і діє на всій території України, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до пункту 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказане посвідчення є чинним, ніким не скасоване.
Згідно наданої на вимогу суду архівної довідки Центрального архівного відділу Національної гвардії України від 14.05.2018 №410, рядовий ОСОБА_1 проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_4 в період з 05.05.1985 (наказ №129 від 05.05.1985) по 29.05.1987 (наказ №151 від 29.05.1987) на посаді стрільця. (а.с. 61)
Вказані відомості також підтверджуються Книгою алфавітного обліку особового складу військової частини 5433 №42 (а.с. 62-63)
Факт наявності військовослужбовця ОСОБА_1 у особовому складі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в період з 18 травня 1986 року по 12 червня 1986 року також підтверджується:
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.05.1986 №143 (а.с. 68 та зворот);
- списком особового складу військової частини НОМЕР_1 залученого до виконання бойової служби в районі аварії на Чорнобильській АЕС від 19.05.1986 (а.с.69-71);
- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.1986 №169 (а.с. 64 та зворот);
- списком особового складу військової частини НОМЕР_1 прибувшого з виконання бойової служби з району аварії на Чорнобильській АЕС від 12.06.1986 (а.с.65-67).
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд наголошує, що факти наявності у позивача статуту учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, так, несення позивачем військової служби у складі військової частини НОМЕР_4 на території ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС в період з 18 травня 1986 року по 12 червня 1986 року, а також участі у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986 році підтверджені наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.
Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.
Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини" зазначив: "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.
Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч.2 ст.245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 13 грудня 2017 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком, з урахуванням положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 77, 78, 90, 139, 242-246 КАС України, суд,
Зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 13 грудня 2017 року призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, з урахуванням положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII.
У решті позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складене: 18 липня 2018 року.

Головуючий суддя О.Г. Попова