Справа № 826/17896/17
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 липня 2018 року № 826/17896/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянув у порядку письмового провадження справу

за позовомКиївського національного університету технологій та дизайну
до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві
провизнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Київський національний університет технологій та дизайну звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві, в якому просить, з урахуванням заяви про доповнення позовних вимог:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 12.12.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54943040, винесену державним виконавцем Лазюком Данилом Максимовичем.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 22.12.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54943040, винесену державним виконавцем Лазюком Данилом Максимовичем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.01.2018 р. суд визнав подану позовну заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, яка буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваних постанов державного виконавця, що обумовлено неможливістю виконання судового рішення у визначені строки. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач відзиву на позов в установлений судом строк не подав. Явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без його участі. Також представником відповідача надано пояснення з яких вбачається, що з жовтня 2017 р. по грудень 2017 р. боржником рішення суду виконано не було.

В судовому засіданні, суд за клопотанням позивача, ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 54943040 з виконання наказу № 91/9415/16 від 26.01.2017 р., виданого Господарським судом м.Києва про зобов'язання Київського національного університету технологій та дизайну усунути та не чинити перешкоди фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у користуванні нежилим приміщенням, площею 86,90 кв.м., розташованим за адресою: м.Київ, вул. Немировича-Данченка, 2 шляхом відновлення водопостачання та електропостачання у вказаному приміщенні, орендованому за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 5218 від 23.03.2010 р.

19.10.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження, зокрема, боржнику, яку він отримав 30.10.2017 р., номер поштового відправлення 219. Боржнику надано десятиденний строк для самостійного виконання судового рішення.

12.12.2017 р. державним виконавцем направлено позивачу вимогу виконавця, в якій було зазначено про необхідність виконання судового рішення та негайне повідомлення про хід виконання рішення суду в письмовій формі у триденний строк з моменту отримання вимоги.

01.11.2017 р. від позивача до відділу надійшла заява про відкликання виконавчих дій.

12.12.2017 р. за невиконання судового рішення у встановлений для самостійного виконання строк, державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100,00 гривень.

12.12.2017 р. державним виконавцем направлено позивачу вимогу, в якій зазначалось про необхідність виконання судового рішення та про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.

22.12.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими рішеннями, звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов'язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду м.Києва від 20.12.2016 р. по справі № 910/9415/16 зобов'язано Київський національний університет технологій та дизайну відновити електропостачання та водопостачання.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність винесених постанов державного виконавця про накладення штрафу, посилається на неможливість виконання вищевказаного судового рішення, що обумовлено відсутністю чинної проектної та технічної документації щодо облаштованих стягувачем (ФОП ОСОБА_1) мереж електро-водопостачання.

З метою відновлення проектної та технічної документації та виконання рішення суду позивачем здійснено запити до ПрАТ «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго», а також подано заяву щодо роз'яснення судового рішення.

Згідно відомостей, наявних в університеті, переобладнання приміщення з метою його використання в якості автомийки, здійснено ФОП ОСОБА_1 самостійно. З огляду на зазначене, лист щодо надання проектної та технічної документації, направлено також й ОСОБА_1

Згідно відповідей, наданих ПрАТ АК «Київводоканал» та ПАТ «Київенерго» відповідна проектна та технічна документація відсутня, що підтверджується листами ПАТ «Київенерго» від 13.09.2017 № 019/ЦП/1/84262 та листом ПрАТ АК «Київводоканал» від 06.10.2017 № 4743/18/36/02-17.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 19.10.2017 р. по справі № 910/9415/16 Київському національному університету технологій та дизайну відмовлено у роз'ясненні судового рішення.

Таким чином, відсутність чинної проектної та технічної документації щодо облаштованих стягувачем (ФОП ОСОБА_1) мереж електро-водопостачання створила умови за яких рішення суду позивач не міг виконати.

Про вищевказані обставини відповідач був повідомлений листом від 01.11.2017 р. № 04-09/2486.

Окрім того, рішенням Господарського суду м.Києва від 27.11.2017 р. у справі № 910/15567/17, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 р., додатковий договір № 5218/06 від 25.04.2016 р. до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 23.03.2010 № 5218 визнано недійсним. Рішення набрало законної сили.

Отже, стягувач (ФОП ОСОБА_1) не мав правових підстав знаходитись у орендованому приміщенні та використовувати його з 29.04.2016 р., а, отже, і не мав права вимагати усунення перешкод в користуванні.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем не було враховано вищевказані обставини, а тому постанова Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 12.12.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54943040, винесена державним виконавцем Лазюком Данилом Максимовичем є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Також суд зауважує, що при обранні розміру накладення штрафу необхідним є повторність невиконання вимог державного виконавця, а також наявність чинної попередньої постанови, якою накладено штраф. Скасування попередньої постанови про накладення штрафу, виключає застосування подвійного розміру штрафу.

Таким чином, постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 22.12.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54943040, винесену державним виконавцем Лазюком Данилом Максимовичем, суд також визнає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи із положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, оцінивши докази, які є у справі, та пояснення представника позивача за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Київського національного університету технологій та дизайну (вул. Немировича-Данченка, 2, м.Київ, 01015, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 12.12.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54943040.

Визнати протиправною та скасувати постанову Печерського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про накладення штрафу від 22.12.2017 р. у виконавчому провадженні ВП № 54943040.

Присудити на користь Київського національного університету технологій та дизайну (вул. Немировича-Данченка, 2, м.Київ, 01015, ) судові витрати в сумі 3362,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві (вул. Різницька, буд. 11-б, м.Київ, 01011, ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко