Справа № 826/8551/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 липня 2018 року № 826/8551/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 07.03.2018.

В обґрунтування позовних вимог фізична особа - підприємець ОСОБА_1 посилається на те, що контролюючий орган при здійсненні перевірки не урахував, що придбаний ними телефон не підлягає гарантійному ремонту, так як позивач не вводив його в обіг та експлуатацію; даний телефон не супроводжувався експлуатаційними документами, в яких вказаний гарантійний строк, а тому використання РРО є не обов'язковим, з огляду на що, прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Відповідач у поданому суду відзиві на позовну заяву зазначив, що оскільки перевіркою установлено факт реалізації мобільного телефону без застосування реєстратора розрахункових операцій, на підставі чого до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн. за встановлене протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункової операції через РРО з фіскальним режимом роботи, з огляду на що, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 14.12.2005 є фізичною особою - підприємцем згідно із Свідоцтвом про державну реєстрацію № 506839, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів № , номер запису про державну реєстрацію № 0003583 від 14.12.2005.

Працівниками Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на підставі наказу № 188 від 31.01.2018 проведена фактична перевірка магазина, що належить ФОП ОСОБА_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт № 0261/1000/14/ від 20.02.2018.

Проведеною перевіркою установлений факт реалізації мобільного телефону Nokia 215 за ціною 530,00 грн. без застосування реєстратора розрахункових операцій, факт реалізації чого підтверджується товарним чеком, який містить печатку платника податків та підпис продавця ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2

26.02.2018 позивачем подано заперечення до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до акту про результати фактичної перевірки № 0261/1000/14/ від 20.02.2018.

05.03.2018 листом № 1002/С/10-36-14-06-24 Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області надано відповідь на заперечення, проте зазначено, що вони не спростовують порушення, що виявлені під час проведення перевірки.

За результатами розгляду акту перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № від 07.03.2018, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію на суму 1 грн. за встановлення вперше протягом календарного року в ході перевірки факту непроведення розрахункової операції через РРО з фіскальним режимом роботи.

16.03.2018 позивачем подана скарга до Державної фіскальної служби України на податкове повідомлення - рішення № від 07.03.2018, у відповідь на яку отримав рішення Державної фіскальної служби № 6681/с/99-11-03-01-25 від 10.05.2018 про залишення скарги без задоволення, а податкового повідомлення - рішення - без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням № від 07.03.2018, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з приписами пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (надалі по тексту - ПК України), фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, визначені статтею 81 ПК України, в другу чергу після наявності підстав для перевірки фактичної вимагають пред'явлення таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу; що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Відповідно до положень п. 86.5. ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.

Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, судом установлено та матеріалами справі підтверджено, що відповідач при приведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 діяв правомірно та в межах закону.

По суті установлених правопорушень суд зазначає про таке.

Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» (надалі по тексту також - Закон № 265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. (п. п. 1, 2 ст. 3 Закону 265/95-ВР)

Реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій. (п. 6 ст. 9 Закону 265/95-ВР).

Дане положення також кореспондується з п. 296.10 ст. 296 ПК України, відповідно до яких реєстратори розрахункових операцій не застосовуються платниками єдиного податку: першої групи; другої і третьої груп (фізичні особи - підприємці) незалежно від обраного виду діяльності, обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 1000000 гривень. У разі перевищення в календарному році обсягу доходу понад 1000000 гривень застосування реєстратора розрахункових операцій для такого платника єдиного податку є обов'язковим. Застосування реєстратора розрахункових операцій розпочинається з першого числа першого місяця кварталу, наступного за виникненням такого перевищення, та продовжується у всіх наступних податкових періодах протягом реєстрації суб'єкта господарювання як платника єдиного податку.

Норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Отже, у даному випадку законодавцем поставлено у залежність не застосування платниками єдиного податку реєстраторів розрахункових операцій з технічною складністю побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Як убачається з матеріалів справи, у магазині, що належить ФОП ОСОБА_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, реалізовано мобільний телефон Nokia 215 за ціною 530,00 грн., про що виданий товарний чек та не заперечується сторонами.

Позивач у свою чергу зазначає, що вказаний виріб отримав від фінансової установи - ломбарду за угодою № 5 передачі майнових прав від 24.01.2018, яка прийняла мобільний телефон Nokia 215 у якості застави у фізичної особи. Також наголошено, що даний прилад є бувшим у вжитку, невідомого походження та з невідомим позивачу строком введення в експлуатацію, а отже не підлягаючим гарантійному ремонту.

Положеннями п. 25? ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено визначення терміну, відповідно якого технічно складні побутові товари - непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Також, необхідно зазначити, що перелік технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 16.03.2017 містить, також, найменування групи товарів - смартфони та мобільні телефони (код УКТЗЕД ).

Таким чином, законодавством не передбачено виключень щодо відсутності обов'язку у суб'єкта господарювання (платника податків) застосування реєстратора розрахункових операцій щодо товарів, які бувші у вжитку, невідомого походження, з невідомим строком введення у експлуатацію, не підлягаючим гарантійному ремонту, оскільки такий обов'язок пов'язується насамперед із технічною складністю таких побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, яким є і мобільний телефон Nokia 215.

При цьому, варто зазначити, що винятків щодо не застосування реєстраторів розрахункових операцій для техніки, бувшої у вжитку та невідомого походження, без документів, що супроводжують гарантійне обслуговуванню законодавством не передбачено, а пов'язується з технічними характеристиками та складністю таких товарів, з огляду на що, при роздрібній торгівлі мобільними телефонами, бувшими у вжитку, фізичним особам - підприємцям, платникам єдиного податку необхідно проводити розрахункові операції із застосуванням РРО.

Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що даний товар не підлягає гарантійному ремонту.

Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити технічне обслуговування та гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва - протягом строку служби, в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»)

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Виходячи із заявлених предмету та підстав позовних вимог, суд виходить з того, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 07.03.2018 прийняте відповідачем правомірною, а тому визнанню протиправним та скасуванню не підлягає.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 72 - 78, 90, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295 - 297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко