Справа № 813/1050/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/1050/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року

зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Край-Транс" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною відмови, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю "Край-Транс" (далі - ТзОВ "Край-Транс") звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області), в якому просить суд визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.02.2018 №.

Ухвалою від 23.03.2018 суддя залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 10.04.2018 суддя відстрочив позивачу сплату судового збору до прийняття судового рішення у справі.

Ухвалою від 10.04.2018 суд відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 02.07.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.02.2018 №217/13-01-14-13/37132642 відповідач дійшов помилкових висновків про відсутність реальності господарських відносин між позивачем та ПП «ОСОБА_3 Плюс». Позивач зазначає, що реальність його правовідносин з вказаним контрагентом підтверджується договорами, укладеними належним чином та у відповідній формі; наявністю первинної документації за господарськими операціями; рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Також вказує на те, що в акті перевірки податковий орган не навів будь-яких фактів щодо визнання первинних документів, поданих позивачем під час перевірки, недійсними. Позивач вважає, що сам по собі факт недоліків в оформленні окремих документів ще не свідчить про фіктивність операції. Крім того, позивач зазначає, що на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку. Позивач також зазначає, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, а тому, він не може нести відповідальність за дії контрагента.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення від 05.07.2018, в яких проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований неможливістю підтвердити факт проведення позивачем операцій з контрагентом ПП «ОСОБА_3 Плюс», оскільки позивач не надав до перевірки специфікації чи інших документів, які характеризують товар, що поставлявся. Крім того, позивач не надав до перевірки документів, які б підтверджували наявність укладених договорів щодо продовження термінів виконання договору, а також наявність претензійно-позовних вимог позивача до ПП «ОСОБА_3 Плюс» щодо невиконання умов договору. Відповідач також звернув увагу на розбіжність, виявлену при співставленні відповідно до автоматизованої системи податкових зобовязань і податкового кредиту на рівні ДФС України. Крім того, відповідач вказує на те, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001857 від 08.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.364 Кримінального кодексу України (далі КК України), в межах якого встановлено, що ПП «ОСОБА_3 Плюс» у 2016 році імпортовано більше 400 транспортних засобів та реалізовано їх третім особам з приховуванням від оподаткування.

Представник позивача подав до суду відповідь на додаткові пояснення відповідача від 13.07.2018, в яких зазначає про те, що контрагент позивача ПП «ОСОБА_3 Плюс» з 12.08.2015 зареєстроване як торговець транспортними засобами. Позивач вказує на те, що продаж транспортних засобів за договором поставки №15-тз від 15.03.2017 так і не відбувся, а тому, стороні покупця не передавались специфікації на товар, оскільки такі передаються лише під час фактичної передачі товару. Крім того, позивач зазначає, що у звязку з проведенням невиїзної перевірки відповідачем він не мав можливості надати до перевірки всі необхідні документи, зокрема, договір про заміну сторони у зобовязанні від 17.07.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.

Позивач ТзОВ "Край-Транс" , місцезнаходження: м.Львів, вул.Кульпарківська, 96.

На підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.70 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «Край-Транс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час фінансового-господарських відносин з ПП «ОСОБА_3 Плюс» за весь період таких відносин, за результатами якої склав акт від 01.02.2018 №217/13-01-14-13/37132642 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 23458831грн.

На підставі вказаного Акта перевірки 27.02.2018 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 35 188 247грн., в тому числі 23 458 831 грн. за основним зобовязанням, 11 729 416 грн. за штрафними санкціями.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо господарських відносин позивача з ПП «ОСОБА_3 Плюс» суд встановив таке.

ПП «ОСОБА_3 Плюс» з 12.08.2015 зареєстроване як торговець транспортними засобами, що підтверджується реєстраційним повідомленням від 12.08.2015 №4/8-3538.

Між позивачем та ПП «ОСОБА_3 Плюс» укладено договір №15-тз від 15.03.2017, відповідно до умов якого постачальник (ПП «ОСОБА_3 Плюс») зобовязується поставити покупцю (позивачу) транспортні засоби та спецтехніку, а покупець зобовязується прийняти та оплатити вказаний товар відповідно до умов договору.

Суд встановив, що позивач здійснив передоплату за вказаним договором, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача, звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку позивача за 16.03.2017.

Відповідно до договору про заміну сторони від 17.07.2017 змінено зобовязану сторону (первісного боржника) у зобовязанні, що виникає з договору поставки №15-тз від 15.03.2017, укладеного між первісним боржником (ПП «ОСОБА_3 Плюс») та кредитором (позивачем). За вказаним договором до нового боржника (ТзОВ «Мілтон Люкс») переходять всі права та обовязки постачальника, первісного боржника (ПП «ОСОБА_3 Плюс»).

Суд встановив, що продаж транспортних засобів за договором поставки №15-тз від 15.03.2017 так і не відбувся, а тому, стороні покупця не передавались специфікації на товар, оскільки такі передаються лише під час фактичної передачі товару.

На підтвердження правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ за період, що перевірявся, позивач надав суду податкові накладні від 16.03.2017 №1023 на суму 3404995,20грн., від 16.03.2017 №1041 на суму 2520000грн., від 16.03.2017 №1011 на суму 2768169,60грн., від 16.03.2017 №1012 на суму 3035480,76грн., від 16.03.2017 №1024 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №1001 на суму 3224707,20грн., від 16.03.2017 №1035 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1027 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1031 на суму 3035480,76грн., від 16.03.2017 №1013 на суму 3804950грн., від 16.03.2017 №1002 на суму 3035480,76грн., від 16.03.2017 №1008 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1037 на суму 3749362,80грн., від 16.03.2017 №1003 на суму 3749362,80грн., від 16.03.2017 №1007 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1010 на суму 3312978,64грн., від 16.03.2017 №1017 на суму 3342593,60грн., від 16.03.2017 №1042 на суму 3404995,20грн., від 16.03.2017 №1021 на суму 2656489,32грн., від 16.03.2017 №1030 на суму 2768169,60грн., від 16.03.2017 №1019 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1034 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1015 на суму 3404995,20грн., від 16.03.2017 №1009 на суму 3015139,40грн., від 16.03.2017 №1032 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №1036 на суму 3015139,40грн., від 16.3.2017 №1029 на суму 3312978,64грн., від 16.03.2017 №10326 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1043 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №1022 на суму 3656489,32грн., від 16.03.2017 №1014 на суму 3857416,80грн., від 16.03.2017 №1020 на суму 3915139,40грн., від 16.03.2017 №1005 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №10490 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1039 на суму 3842593грн., від 16.03.2017 №1016 на суму 3908000грн., від 16.03.2017 №1033 на суму 3842593,60грн., від 16.03.2017 №028 на суму 3015139,40грн., від 16.03.2017 №1025 на суму 3842593,60грн., від 16.03.2017 №1006 на суму 3842593,60грн., від 16.03.2017 №3404995,20грн., від 16.03.2017 №3404995,20грн., складені ПП «ОСОБА_3 Плюс», що не мають жодних недоліків та порядок їх заповнення відповідає чинному законодавству. Суми ПДВ за вказаними податковими накладними включені позивачем в податковий кредит відповідного періоду та відповідають даним податкової декларації з ПДВ.

Податкові накладні від 16.03.2017 №1023 на суму 3404995,20грн., від 16.03.2017 №1041 на суму 2520000грн., від 16.03.2017 №1011 на суму 2768169,60грн., від 16.03.2017 №1012 на суму 3035480,76грн., від 16.03.2017 №1024 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №1001 на суму 3224707,20грн., від 16.03.2017 №1035 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1027 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1031 на суму 3035480,76грн., від 16.03.2017 №1013 на суму 3804950грн., від 16.03.2017 №1002 на суму 3035480,76грн., від 16.03.2017 №1008 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1037 на суму 3749362,80грн., від 16.03.2017 №1003 на суму 3749362,80грн., від 16.03.2017 №1007 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1010 на суму 3312978,64грн., від 16.03.2017 №1017 на суму 3342593,60грн., від 16.03.2017 №1042 на суму 3404995,20грн., від 16.03.2017 №1021 на суму 2656489,32грн., від 16.03.2017 №1030 на суму 2768169,60грн., від 16.03.2017 №1019 на суму 3080630,40грн., від 16.03.2017 №1034 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1015 на суму 3404995,20грн., від 16.03.2017 №1009 на суму 3015139,40грн., від 16.03.2017 №1032 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №1036 на суму 3015139,40грн., від 16.3.2017 №1029 на суму 3312978,64грн., від 16.03.2017 №10326 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1043 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №1022 на суму 3656489,32грн., від 16.03.2017 №1014 на суму 3857416,80грн., від 16.03.2017 №1020 на суму 3915139,40грн., від 16.03.2017 №1005 на суму 3816500грн., від 16.03.2017 №10490 на суму 3017612грн., від 16.03.2017 №1039 на суму 3842593грн., від 16.03.2017 №1016 на суму 3908000грн., від 16.03.2017 №1033 на суму 3842593,60грн., від 16.03.2017 №028 на суму 3015139,40грн., від 16.03.2017 №1025 на суму 3842593,60грн., від 16.03.2017 №1006 на суму 3842593,60грн., від 16.03.2017 №3404995,20грн., від 16.03.2017 №3404995,20грн., складені ПП «ОСОБА_3 Плюс», внесені в реєстр податкових накладних та задекларовані в податковій звітності у відповідному звітному періоді в складі інших отриманих податкових накладних, що сторонами не заперечується.

Суд критично оцінює посилання відповідача на акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «ОСОБА_3 Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час реалізації транспортних засобів, імпортованих у 2016 році, а також фінансово-господарських відносин з ТзОВ «Край-Транс» за весь період таких відносин» від 28.12.2017 №7/28-10-48-17/39883419. Вказаним актом встановлено, що виходячи з інформації, що міститься в первинних документах (платіжних дорученнях), наданих ГУ ДФС у Львівській області листом від 27.12.2017, з урахуванням того, що перереєстрація транспортних засобів на нових власників не відбулася, ТзОВ «Край-Транс» не могло здійснювати операції з придбання транспорту в ПП «ОСОБА_3 Плюс».

Як вбачається з аналізу вказаного акта під час документальної планової невиїзної перевірки ПП «ОСОБА_3 Плюс» Офіс великих платників податків ДФС досліджував, дані ІС «Податковий блок», ІС «Архів податкової звітності», ОСОБА_4 «Інспектор 2006». При цьому, первинні документи (крім, платіжних доручень) щодо вказаних господарських відносин не аналізувалися, реальність взаємовідносин між сторонами не зясовувалася.

Щодо доводів, наведених в акті перевірки про відсутність факту реєстрації автомобілів на ТзОВ «Край-Транс» як доказ відсутності реальності здійснення господарських операцій, суд зазначає таке.

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України від 23.03.2017 №31/13-1808з в період з 01.03.2017 по 21.03.2017 транспортні засоби в уповноважених органах МВС України за ТзОВ «Край-Транс» не реєструвались.

Відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється

З наведеного Порядку вбачається заборона експлуатації транспортних засобів без їх реєстрації в сервісних центрах МВС України. Проте, відсутність державної реєстрації таких транспортних засобів не може бути перешкодою для формування підприємством податкового кредиту.

Суд зазначає про те, що можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження і аналізу господарських операцій, за результатами здійснення яких сформовано податковий кредит. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.03.2018 у справі №809/1062/17.

З огляду на наведене, суд вважає, що акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ПП «ОСОБА_3 Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства під час реалізації транспортних засобів, імпортованих у 2016 році, а також фінансово-господарських відносин з ТзОВ «Край-Транс» за весь період таких відносин» від 28.12.2017 №7/28-10-48-17/39883419 не може вважатися належним доказом і достатнім доказом відсутності реальних господарських відносин між позивачем та ПП «ОСОБА_3 Плюс».

Оцінюючи посилання відповідача на ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 19.10.2017 у справі 757/61558/17-к, суд зазначає наступне.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001857 від 08.06.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.364 Кримінального кодексу України, в межах якого встановлено, що ПП «ОСОБА_3 Плюс» у 2016 році імпортовано більше 400 транспортних засобів та реалізовано їх третім особам з приховуванням від оподаткування.

Суд зазначає, що сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом відсутності реального здійснення господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право позивача від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.02.2018 у справі №826/6280/13-а.

Суд встановив, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №000352 від 29.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.3 ст.209, ч.2 ст.205 КК України за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах службовими особами ТзОВ «Край-Транс», шляхом використання підприємств з ознаками фіктивності.

Суд враховує відповідь ГУ ДФС у Львівській області від 25.06.2018 №3644/13-01-23-30, відповідно до якої в ході розслідування кримінального провадження №000352 від 29.03.2017 не здобуто доказів, які свідчать про порушення податкового законодавства службовими особами ТзОВ «Край-Транс» по взаємовідносинах з контрагентом ПП «ОСОБА_3 Плюс». Розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Суд звертає увагу на те, що сам факт здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо службових осіб позивача без надання доказів порушення вимог податкового зобовязання останніми не є доказом ухилення позивача від сплати податків, зборів та інших обовязкових платежів.

В період здійснення господарських операцій ПП «ОСОБА_3 Плюс» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ПП «ОСОБА_3 Плюс» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у вказаного контрагента з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ПП «ОСОБА_3 Плюс».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вже встановив суд на момент вчинення правочинів підприємство - контрагент позивача було належним чином зареєстроване як юридична особа та платник ПДВ.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що на момент укладення договору з контрагентом, позивач проявив належну обачність.

Згідно з п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 вказаного Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог вказаного Положення.

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Як вже зазначав суд податкові накладні, видані ПП «ОСОБА_3 Плюс» містять всі реквізити, передбачені п. 201.1 ст.201 ПК України, а тому згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також: сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.02.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Ухвалою від 10.04.2018 суддя відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Тому, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати стягненню з сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.02.2018 №.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 23.07.2018.

Суддя А.Г. Гулик