Справа № 826/12369/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Кузьмишиної О.М. Борейко Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві до Київської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація", Шевченківський районний суд міста Києва, Оболонський районний суд міста Києва, Деснянський районний суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Солом`янський районний суд міста Києва, Голосіївський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва, Вища рада правосуддя, про визнання протиправним та скасування рішення в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Територіальне управління Державної судової адміністрації в м. Києві (далі - ТУ ДСА в м. Києві) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі - КМР), треті особи: Комунальне підприємство «Київспецжитлоексплуатація» (далі також - КП «Київспецжитлоексплуатація»), Шевченківський районний суд міста Києва, Оболонський районний суд міста Києва, Деснянський районний суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Солом'янський районний суд міста Києва, Голосіївський районний суд міста Києва, Подільський районний суд міста Києва, Вища рада правосуддя, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункти 1, 2, 3 рішення відповідача від 23 лютого 2017 року № 946/1950 «Про повернення приміщення комунальної власності територіальної громади міста Києва із сфери управління державних установ і організацій»:- в частині визнання такими, що втратили чинність рішень Київської міської ради.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункти 1, 2, 3 рішення Київської міської ради від 23 лютого 2017 року № 946/1950 "Про повернення приміщення комунальної власності територіальної громади міста Києва із сфери управління державних установ і організацій":

- в частині визнання такими, що втратили чинність рішень Київської міської ради, а саме:

1) рішення Київської міської ради від 29 грудня 2011 року № 1036/7272 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва та внесення змін до рішення Київської міської ради";

2) рішення Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 44/6260 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилого приміщення у будинку комунальної власності та нежилого будинку комунальної власності";

3) рішення Київської міської ради від 13 листопада 2013 року № 497/9985 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва";

- в частині передачі в оренду приміщень, які перебували у сфері управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та знаходяться за адресою: вул. Дегтярівська, 31, літ. А, площею 5908,5 кв.м.; вул. Хрещатик, 42, літ. А, площею 833,9 кв.м.; просп. Маяковського, 5-в, літ. В, площею 626,7 кв.м.; вул. Полковника Потєхіна, 3-а, площею 206,60 кв.м.; нежилий будинок вул. Гайцана Миколи, 4, літ. А, площею 957,9 кв.м.; нежилий будинок вул. Смирнова-Ласточкіна, 10, літ. Б, площею 1466,6 кв.м.; нежиле приміщення вул. Волоська, 6/14-б, площею 349,70 кв.м.; вул. Маршала Тимошенка, 2-е, площею 2241,0 кв.м.;

- в частині закріплення за КП "Київспецжитлоексплуатація" на праві господарського відання нерухомого майно, що знаходиться за адресою: вул. Дегтярівська, 31, літ. А, площею 5908,5 кв.м.; вул. Хрещатик, 42, літ. А, площею 833,9 кв.м.; просп. Маяковського, 5-в, літ. В, площею 626,7 кв.м.; вул. Полковника Потєхіна, 3-а, площею 206,60 кв.м.; нежилий будинок вул. Гайцана Миколи, 4, літ. А, площею 957,9 кв.м.; нежилий будинок вул. Смирнова-Ласточкіна, 10, літ. Б, площею 1466,6 кв.м.; нежиле приміщення вул. Волоська, 6/14-б, площею 349,70 кв.м.; вул. Маршала Тимошенка, 2-е, площею 2241,0 кв.м.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Київська міська рада звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, Київська міська рада посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням правил підсудності, оскільки, на думку апелянта, спір у справі стосується майнових прав позивача, відповідач у даних правовідносинах виступає як власник спірних приміщень, а тому має місце спір про майнове право. Крім цього, апелянт вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б дозволяли ідентифікувати правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, саме як передача майна в «оперативне управління», в тому числі й щодо здійснення державної реєстрації такого майнового права.

09 липня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

13 червня 2018 року до суду апеляційної інстанції від Подільського районного суду міста Києва надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника суду, в якому просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

18 червня 2018 року від Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника суду, в якому, також, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 лютого 2017 року Київська міська рада, відповідно до статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", з метою підвищення ефективності використання об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва та збільшення надходжень до бюджету міста Києва, прийняла рішення "Про повернення приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва із сфери управління державних установ і організацій" № 946/1950 (далі - оскаржуване рішення).

Згідно п. 1 оскаржуваного рішення, визнано такими, що втратили чинність з 01 березня 2017 року:

- рішення Київської міської ради від 29 грудня 2011 року № 1036/7272 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва та внесення змін до рішень Київської міської ради" (п. 7 додатка 1 до рішення);

- рішення Київської міської ради від 22 вересня 2011 року № 44/6260 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилого приміщення у будинку комунальної власності та нежилого будинку комунальної власності" (п. 10 додатка 1 до рішення);

- рішення Київської міської ради від 13 листопада 2013 року № 497/9985 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва" (п. 25 додатка 1 до рішення).

Пунктом 2 оскаржуваного рішення встановлено, що приміщення, зазначені у додатку 2 до цього рішення, які належать територіальній громаді міста Києва і які були передані до сфери управління державних установ і організацій рішеннями Київської міської ради, підлягають передачі в оренду тим державним установам і організаціям, у сфері управління яких вони перебували до 1 березня 2017 року, на підставі заяв, поданих такими установами і організаціями, відповідно до встановленого порядку.

Так, згідно додатку 2 оскаржуваного рішення, до переліку нерухомого майна, у тому числі, входять приміщення передані до сфери управління ТУ ДСА в м. Києві за адресами в місті Києві: вул. Дегтярівська, 31, літ. А, площею 5908,5 кв.м.; вул. Хрещатик, 42, літ. А, площею 833,9 кв.м.; просп. Маяковського, 5-в, літ В, площею 626,7 кв.м.; вул. Полковника Потєхіна, 3-а, площею 206,60 кв.м.; нежилий будинок вул. Гайцана Миколи, 4, літ. А, площею 957,9 кв.м.; нежилий будинок вул. Смирнова-Ласточкіна, 10, літер Б, площею 1466,6 кв.м.; нежиле приміщення вул. Волоська, 6/14-б, площею 349,70 кв.м.; вул. Маршала Тимошенка, 2-е, площею 2241,0 кв.м.

Пунктом 3 оскаржуваного рішення вирішено закріпити нерухоме майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, зазначене у додатку 2 до цього рішення, за КП "Київжитлоспецексплуатація" на праві господарського відання.

У вищевказаних приміщеннях та будинках розташовані Шевченківський районний суд міста Києва, Оболонський районний суд міста Києва, Деснянський районний суд міста Києва, Печерський районний суд міста Києва, Солом'янський районний суд міста Києва, Голосіївський районний суд міста Києва та Подільський районний суд міста Києва.

Позивач, вважаючи, що вищезазначені окремі пункти оскаржуваного рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 144 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Частиною п'ятою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до статті 137 Господарського кодексу України, пункту 31 частини першої статті 26, частини п'ятої статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", враховуючи рішення Київської міської ради від 25.05.2011 р. N 199/5586 "Про затвердження Міської цільової програми сприяння в забезпеченні діяльності судів загальної юрисдикції та інших судових органів у місті Києві на 2011 - 2015 роки" та на підставі рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 44/6260 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилого приміщення у будинку комунальної власності територіальної громади міста Києва та нежилого будинку комунальної власності територіальної громади міста Києва", передано до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежиле приміщення загальною площею 626,70 кв. м у будинку N 5-в, літ. В на проспекті Маяковського та нежилий будинок N 2-Є на вул. Маршала Тимошенка загальною площею 2241,30 кв. м.

На підставі рішення Київської міської ради від 29.12.2011 р. № 1036/7272 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва та внесення змін до рішень Київської міської ради" передано до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилі приміщення у будинку N 31, літ. А на вул. Дегтярівській загальною площею 5908,50 кв. м, у тому числі, технічні приміщення загальною площею 1130,70 кв. м (підвал - 506,90 кв. м, 10 поверх - 623,8 кв. м), для розміщення Шевченківського районного суду м. Києва.

На підставі рішення Київської міської ради від 13.11.2013 р. № 497/9985 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві нежилих будинків та приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва", передано нежилі будинки та приміщення комунальної власності територіальної громади м. Києва, що знаходяться по вул. Гайцана, 4 - розміщено Печерський районний суд м. Києва, по вул. Смирнова- Ласточкіна. 10-б розміщено Солом'янський районний суд м. Києва, по вул. Полковника Потєхіна, 3-а - розміщено Голосіївський районний суд м. Києва, по вул. Волоській, 6/14-б - розміщено Подільський районний суд м. Києва.

На підставі рішення Київської міської ради від 01.12.2011 р., № 752/6988 "Про передачу до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва на вул. Хрещатик, 42-а", передано до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації в місті Києві нежитлові приміщення комунальної власності територіальної громади м. Києва загальною площею 833,9 кв. м у будівлі на вул. Хрещатик, 42-а. - розміщено Печерський районний суд м. Києва.

Матеріали справи містять копії актів приймання - передачі до сфери управління Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві вищевказаних нежилих будинків та приміщень, а також наказів та актів приймання - передачі позивачем нежитлових будинків (приміщень) в користування третім особам у справі (а.с. 93-96, 160-180).

Як зазначалося, 23 лютого 2017 року Київська міська рада прийняла рішення "Про повернення приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва із сфери управління державних установ і організацій" № 946/1950, згідно якого, визнано такими, що втратили чинність з 01 березня 2017 року рішення Київської міської ради від 29 грудня 2011 року № 1036/7272, від 22 вересня 2011 року № 44/6260, від 13 листопада 2013 року № 497/9985

Пунктом 2 оскаржуваного рішення встановлено, що приміщення, зазначені у додатку 2 до цього рішення, які належать територіальній громаді міста Києва і які були передані до сфери управління державних установ і організацій рішеннями Київської міської ради, підлягають передачі в оренду тим державним установам і організаціям, у сфері управління яких, вони перебували до 1 березня 2017 року, на підставі заяв, поданих такими установами і організаціями, відповідно до встановленого порядку.

Крім того, пунктом 3 оскаржуваного рішення вирішено закріпити нерухоме майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, зазначене у додатку 2 до цього рішення, за КП "Київжитлоспецексплуатація" на праві господарського відання.

За змістом частини 1 статті 137 ГК України, правом оперативного управління визнається речове право суб'єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Частиною 2 ст. 137 ГК Украни встановлено, що власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб'єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб'єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.

Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності (ч. 3 ст. 137 ГК України).

Суб'єкти, за якими майно закріплено на даному правовому титулі, можуть здійснювати лише некомерційну господарську діяльність в організаційних формах, які визначаються власником або відповідним органом управління чи органом місцевого самоврядування з урахуванням вимог, передбачених чинним законодавством (ч. 1 статті 53 ГК України).

Власник майна наділяється правом здійснювати контроль за використанням та збереженням належного йому майна, закріпленого ним за підприємством на праві оперативного управління безпосередньо або через уповноважений ним орган.

Згідно частини 3 статті 77 ГК України, передбачено, що орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, здійснює контроль за використанням та збереженням належного підприємству майна, і має право вилучити у казенного підприємства майно, яке не використовується або використовується не за призначенням, та розпорядитися ним у межах своїх повноважень.

Матеріали справи не містять доказів того, що у сфері оперативного управління ТУ ДСА в м. Києві перебувало надлишкове майно, а також майно, яке використовувалось ним не за призначенням, що, в свою чергу, стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення в частині вилучення такого майна з оперативного управління позивача.

Так, нежилі будинки та приміщення передані в оперативне управління ТУ ДСА в м. Києві використовуються за цільовим призначенням, у них розміщенні місцеві загальні суди м. Києва, тобто, майно не є надлишковим, а тому, відсутні підстави для його вилучення.

Посилання апелянта на те, що майно передано позивачу до сфери управління, а не в оперативне управління, колегією суддів оцінюється критично, оскільки такий вид користування майном, як сфера управління, чинним законодавством України не передбачено, а рішення органів місцевого самоврядування приймаються, відповідно до вимог чинного законодавства з посиланням на конкретну норму права.

Крім того, як зазначалося та вбачається із змісту наведених вище рішень Київської міської ради, відповідне майно передавалося позивачу саме на підставі ст. 137 Господарського кодексу України, яка визначає право оперативного управління майном та правовий статус такого майна.

Щодо посилання апелянта на відсутність державної реєстрації вищевказаного майна на праві оперативного управління, колегія суддів зауважує, що ст. 137 Господарського кодексу України не містить відповідної норми про державну реєстрацію майна, що перебуває в оперативному управлінні суб'єкта, а Методичні рекомендації щодо державної реєстрації права господарського відання та права оперативного управління, схвалені колегією Державної реєстраційної служби України 11.12.2012 р. не мають обов'язкового характеру.

Також, як зазначалося, Пунктом 2 оскаржуваного рішення встановлено, що приміщення, зазначені у додатку 2 до цього рішення, підлягають передачі в оренду тим державним установам і організаціям, у сфері управління яких вони перебували до 1 березня 2017 року.

Разом з тим, відповідно до Розпорядження Президента України від 27.07.1996 р. № 208/96-рп "Про забезпечення судів приміщеннями", зазначено, що головам обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій вирішити питання щодо забезпечення приміщеннями судів, розташованих в аварійних приміщеннях та приміщеннях, що не відповідають вимогам судочинства, і зазначених у додатках N 1 і N 2.

У п. 2. Розпорядження зазначено, рекомендувати головам міських, селищних рад вжити заходів щодо забезпечення приміщеннями судів, які знаходяться на території відповідних рад і зазначені в додатках N 1 і N 2.

Таким чином, на голову Київської міської державної адміністрації покладено обов'язок забезпечення судів приміщеннями. Вказане свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.

Конституційний Суд України, в своєму рішенні від 16 квітня 2009 року по справі № 1-9/2009 (№ 7-рп/2009) за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов наступних висновків.

Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Так, в порушення наведених приписів законодавства, оскаржуваним рішенням скасовані раніше прийняті рішення КМР, незважаючи на те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією права оперативного управління та користування майном, переданим ТУ ДСА в м. Києві для розміщення районних судів міста Києва.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що нежитлові приміщення та нежилі будинки за адресами в місті Києві: вул. Дегтярівська, 31, літ. А, площею 5908,5 кв.м.; вул. Хрещатик, 42, літ. А, площею 833,9 кв.м.; просп. Маяковського, 5-в, літ. В, площею 626,7 кв.м.; вул. Полковника Потєхіна, 3-а, площею 206,60 кв.м.; вул. Гайцана Миколи, 4, літ. А, площею 957,9 кв.м.; вул. Смирнова-Ласточкіна, 10, літ. Б, площею 1466,6 кв.м.; вул. Волоська, 6/14-б, площею 349,70 кв.м.; вул. Маршала Тимошенка, 2-е, площею 2241,0 кв.м. були передані до сфери управління ТУ ДСА в м. Києві, відповідно до статті 137 ГК України, рішеннями Київської міської ради від 29 грудня 2011 року № 1036/7272, від 22 вересня 2011 року № 44/6260, від 13 листопада 2013 року № 497/9985, які є ненормативними актами та не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування, оскільки вичерпали свою дію після фактичного виконання.

Щодо доводів Київської міської ради про те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням правил підсудності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень .

Крім цього, пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Вказані норми є аналогічними із нормами КАС, в редакції до 15 грудня 2017 року, у період, коли позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи те, що предметом розгляду даної справи є правомірність прийнятого Київською міською радою, як суб'єктом владних повноважень, рішення, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що дана справа підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва.

Крім цього, матеріали справи свідчать, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 910/12224/17 Господарського суду міста Києва за позовом Прокуратури міста Києва до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація», Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання недійсним рішення за касаційною скаргою Київської міської ради на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30 січня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва від 26 жовтня 2017 року з підстав порушення судів попередніх інстанцій правил предметної юрисдикції.

Так, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2018 року по справі № 910/12224/17 зазначено, що у касаційній скарзі Київська міська рада зазначає про те, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративних судів, оскільки, на думку скаржника, при прийнятті оскаржуваного рішення Київська міська рада виступала, як суб'єкт владних повноважень та реалізувала розпорядчі функції, а також, цим рішенням Київської міської ради було вирішено питання, віднесене Конституцією України та законами України до її компетенції як органу місцевого самоврядування.

З огляду на вказане, доводи апелянта про те, що даний спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства є суперечливими та безпідставними.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови виготовлено 16.07.2018 року