Справа № 242/4327/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2018 року справа № 242/4327/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року в справі № 242/4327/17 (головуючий І інстанції Черков В.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним рішення Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, пенсійний орган, Селидовське ОУПФУ) № 1633 від 29.08.2017 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку, зобов'язати здійснити перерахунок і виплату такого утримання з включенням 1/12 суми матеріальної допомоги на оздоровлення з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 21.09.2016 у розмірі 90% суддівської винагороди.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено, внаслідок чого скасовано спірне рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з 21.09.2016 у розмірі 90% суддівської винагороди.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення не включена до переліку виплат, з яких складається суддівська винагорода. Цей перелік встановлений ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та є вичерпним. За таких обставин пенсійний орган наголошує на відсутності підстав для врахування цієї суми під час визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

ОСОБА_1 (далі - позивач) перебуває на обліку Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, пенсійний орган, Селидовське ОУПФУ) та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області № 1356 від 04.08.2017 розмір суддівської винагороди позивача складає 26933,33 грн, у тому числі до її складу включено 1/12 частину матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1333,33 грн.

22 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці по заробітку відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

Пенсійний орган рішенням № 1633 від 29.08.2017 відмовив позивачу в здійсненні перерахунку, оскільки у довідці № 1356 неправильно визначено розмір суддівської винагороди. Зазначив, що відповідно до ст. 135 розділу ІХ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат: за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Вважаючи, що дії Селидовського ОУПФУ порушують його право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в належному розмірі, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів, в тому числі гарантії забезпечення незалежності суддів, врегульовано положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Також організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI)

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Поняття суддівської винагороди, визначене ч. 2 ст. 133 Закону № 2453-VI, є комплексним, а перелік зазначених її складових є сталим та вичерпним.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 133 вказаного Закону, іншого визначення поняття грошового забезпечення суддів чинне законодавство не передбачає.

Положеннями статті 141 Закону № 2453-VI регламентовано, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон № 1402-VIII. Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону визначено, що після набрання ним чинності, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Таким чином, судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром суддівської винагороди.

Законодавством, чинним як станом на час призначення позивачу щомісячного грошового утримання, так і на час звернення до пенсійного органу з відповідною заявою про здійснення перерахунку, передбачений чіткий перелік складових, які враховуються при обчисленні суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді. Матеріальна допомога на оздоровлення до такого утримання не включається.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення не є складовою частиною суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Тому в діях Селидовського ОУПФУ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення відсутні ознаки протиправності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 750/8196/17 та від 19 червня 2018 року в справі № 592/7834/17.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про безпідставне застосування до спірних правовідносин положень ст. 2 Закону України «Про оплату праці», пункту 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди. Як вже було зазначено, спеціальним законом, яким у спірних правовідносинах є Закон України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Хибним є також посилання суду першої інстанції на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки ці нормативно-правові акти регламентують правовідносини щодо призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року в справі № 242/4327/17 за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2017 року в справі № 242/4327/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її складення в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук