Справа № 826/7288/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 липня 2018 року № 826/7288/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Посольства України в Російській Федерації,

про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Посольства України в Російській Федерації (далі - Посольство України в РФ) та просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення від 30 грудня 2017 року про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позов обґрунтовано тим, що 13 серпня 2015 року Посольством України в РФ позивачу видано довідку № 6111-536-1106 від 22 червня 2015 року про реєстрацію особи громадянином України, відповідно до якої позивач та двоє його неповнолітніх дітей зареєстровані громадянами України. 30 березня 2016 року позивач отримав паспорт України та зареєстрував місце проживання у місті Києві.

У лютому 2018 року через своїх родичів позивач дізнався про надходження на його останню адресу в РФ листа Посольства України в РФ про скасування рішення про оформлення набуття ним та його неповнолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням з підстав не виконання зобов'язання надати Посольству України в РФ протягом двох років з моменту реєстрації громадянином України документа про припинення громадянства Росії.

Таке рішення відповідача позивач вважає протиправним та просить його скасувати, оскільки вважає, що Посольство України в РФ не має повноважень приймати рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у зв'язку з тим, що позивач постійно проживає в Україні, а не за кордоном, а крім того, для передбаченої процедури скасування вищевказаного рішення не оформлено належних документів, передбачених Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року.

Ухвалою суду від 15 травня 2018 року відкрито провадження у справі, визначено провадити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву з наданням відповідних доказів, а також витребувано належним чином завірену копію оскаржуваного позивачем рішення.

Упродовж визначеного судом строку відповідачем не подано відзиву, витребуваних документів, а також не подавалося будь-яких заяв, клопотань, пояснень.

Згідно частини 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є право учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2015 року позивач звернувся до Посольства України в РФ із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме: на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», обґрунтовуючи заяву народженням діда - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України. Позивач також просив оформити громадянство України для неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

13 серпня 2015 року Посольством України в РФ видано довідку №6111-536-1106 від 22 червня 2015 року про реєстрацію особи громадянином України, згідно з якою позивач разом з неповнолітніми дітьми зареєстровані громадянами України.

27 лютого 2016 року позивач звернувся до Дніпровського РВ ГУ ДМС України у м. Києві із заявою про видачу паспорта громадянина України та 30 березня 2016 року отримав його. У той же день зареєстровано місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1, за якою він зареєстрований і по час звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Як стверджує позивач, у лютому 2018 року близькі повідомили йому про надходження на останню адресу проживання у РФ листа Посольства України в РФ від 11 січня 2018 року №6111/19-091л-280 про скасування рішення про оформлення позивачем та його неповнолітніми дітьми громадянства України за територіальним походженням згідно зі статтею 8 Закону України «Про громадянство України». Як підстава скасування рішення зазначено про невиконання позивачем зобов'язання надати Посольству України в РФ протягом двох років з моменту реєстрації громадянином України документа про припинення громадянства Росії.

Із змісту зазначеного листа, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідне рішення прийнято Посольством України в РФ 30 грудня 2017 року.

До листа Міністерства закордонних справ України від 23 березня 2018 року №71/ВГ/17-536-347, наданого як відповідь на адвокатський запит, надано копії таких документів: подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України стосовно позивача та його неповнолітніх дітей, довідку про реєстрацію особи громадянином України, заяви ОСОБА_1 від 21 травня 2015 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, лист «службові помітки», зобов'язання ОСОБА_1 припинити іноземне громадянство, паспорта громадянина Російської Федерації з відміткою про реєстрацію у Самарській області РФ, свідоцтв про народження позивача та його дітей, довідки про шлюб батьків позивача, архівної довідки, про реєстрацію позивача громадянином України та інших документів.

Спірні правовідносини, що розглядаються судом у даній справі, виникають у сфері набуття іноземцем громадянства України та стосуються правомірності прийняття відповідачем рішення про скасування рішення про набуття позивачем громадянства України відповідно до статті 8 Закону України "Про громадянство України" та врегульовані Законом України від 18 січня 2001 року №2235-ІІІ "Про громадянство України" (далі - Закон №2235-ІІІ), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (далі - Порядок №215).

Статтею 24 Закону №2235-ІІІ встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження, зокрема щодо:

прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону;

скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону;

Пунктом 98 Порядку №215 передбачено, що дипломатичні представництва та консульські установи України приймають рішення про оформлення набуття громадянства України у тому числі за територіальним походженням. До повноважень дипломатичних представництв та консульських установ України також належить скасування рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону №2235-ІІІ.

Таким чином, до повноважень Посольства України в Російській Федерації належить питання прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України і про його скасування у випадках, передбачених статтею 21 Закону №2235-ІІІ, у зв'язку з чим твердження представника позивача у цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Частиною першою статті 8 Закону №2235-ІІІ визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подав заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав.

Частиною п»ятою статті 8 Закону №2235-ІІІ визначено, що іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедура подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком №215.

Згідно з пунктом 24 Порядку №215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", подає, серед іншого, зобов'язання припинити іноземне громадянство.

У статті 1 Закону №2235-ІІІ визначено:

зобов'язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства і іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держав її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Статтею 21 Закону №2235-ІІІ визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно з пунктом 88 Порядку №215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, відповідно до статті 21 Закону №2235-ІІІ, органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону №2235-ІІІ) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п'ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону №2235-ІІІ); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону №2235-ІІІ, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону №2235-ІІІ.

Скасування рішення про оформлення набуття громадянства України здійснюється на підставі підготовленого дипломатичним представництвом чи консульською установою України подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України та документів, передбачених підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку.

Дипломатичне представництво чи консульська установа України не пізніш як у тижневий строк з дня скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Як встановлено судом, Посольством України в РФ підготовлено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 та його неповнолітніми дітьми від 30 грудня 2017 року, затверджене тимчасовим повіреним у справах України в Російській Федерації Німчинським Р.М., зібрано інші документи, які вже перераховувалися судом вище та які дають підстави для висновку про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, зокрема: зобов'язання ОСОБА_1 припинити громадянство Росії протягом двох років з моменту набуття громадянства України, копію паспорта громадянина Російської Федерації з реєстрацією у Самарській області, а також враховано обставини відсутності доказів щодо припинення позивачем громадянства РФ.

Вказані документи складені відповідачем на виконання пункту 88 Порядку №215 та підтверджують факт, що позивач станом на 22 червня 2017 року (дату довідки про реєстрацію позивача та його неповнолітніх дітей громадянами України) не подав до Посольства України в РФ документів про припинення громадянства РФ, виданих уповноваженим органом РФ, тобто протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а також не надав відомостей про наявність незалежних від нього причин неотримання документа про припинення громадянства РФ.

Зазначені обставини позивачем та його уповноваженим представником упродовж розгляду справи не заперечувалися, факт неподання відповідного документу про припинення громадянства РФ не спростований, доказів подання позивачем до Посольства України в РФ відповідного документу про припинення ним громадянства РФ або доказів існування незалежної від позивача причини неотримання ним такого документа представником позивача до суду не подано, про наявність таких доказів не зазначено.

Таким чином, обставини неподання позивачем до Посольства України в РФ документу про припинення ним громадянства РФ протягом двох років з моменту реєстрації громадянином України, знайшли своє підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи судом.

Крім того суд зазначає, що частиною п'ятою статті 8 Закону №2235-ІІІ передбачена можливість подачі декларації про відмову від іноземного громадянства, тобто документу, у якому іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Доказів подання такої декларації або іншого повідомлення відповідача про існування незалежних від нього причин позивач суду не надав.

Таким чином, з огляду на відсутність доказів звернення позивача до посольства (консульства) РФ з клопотанням про припинення громадянства РФ та (або) доказів повернення такого клопотання (відмови у його задоволенні), та (або) доказів повідомлення відповідачів про існування незалежних від позивача причин неотримання документу про припинення громадянства РФ, суд вважає посилання представника позивача безпідставними і такими, що не спростовують підстав, застосованих відповідачем для скасування рішення про оформлення набуття громадянства позивачем та його неповнолітніми дітьми.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає наявними визначені статтями 8, 21 Закону №2235-ІІІ, пункту 88 Порядку №215 підстави для прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем разом з неповнолітніми дітьми, які не спростовані під час розгляду справи, з огляду на що суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного наказу та відсутність підстав для його скасування.

Вирішуючи справу, суд перевіряє дотримання відповідачем критеріїв, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме щодо того: чи прийнято оскаржуване рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши дії відповідача з урахуванням зазначених критеріїв, суд дійшов висновку, що відповідач у даному випадку діяв обґрунтовано, з урахування наявних у нього підтверджених обставин, що мали значення для прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, суд враховує приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, з висновками щодо застосування цих положень, викладених у рішеннях ЄСПЛ «Бочан проти України» (№2), заява № 22251/08, рішення від 15 лютого 2015 року, «Волошин проти України», заява № 15853/08, рішення від 10 жовтня 2013 року, «Чуйкіна проти України», заява № 28924/04, рішення від 13 січня 2011 року.

У цьому зв'язку з суд вважає, що у межах вирішення даної справи повною мірою забезпечено право позивача на розгляд його адміністративного позову з дотриманням принципу рівності, справедливості та безсторонності.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких підлягають відшкодуванню або оплаті витрати позивача - не суб'єкта владних повноважень лише при задоволенні адміністративного позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 704, 80 грн., що підтверджується квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 08 травня 2018 року. Проте, відшкодуванню такі витрати не підлягають, оскільки судом позовні вимоги не задовольняються.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1

до Посольства України в Російській Федерації про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1, код НОМЕР_1, інші засоби зв'язку відсутні.

Відповідач: Посольство України в Російській Федерації, адреса: 125009, Росія, м. Москва, Леонтіївський провулок, будинок 18, тел. +38, e-mail: .

Суддя В.І. Келеберда