Справа № 826/7622/18
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

17 липня 2018 року м. Київ№ 826/7622/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВідділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,
представники сторін: позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2; відповідача - ОСОБА_3,
(у судовому засіданні 17.07.2018, відповідно до ч. 1 ст. 271 Кодексу адміністративного судочинства України, проголошено ухвалу суду),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (09100, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) (надалі - позивач або заявник або ОСОБА_1) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул Січових Стрільців, 73, ідентифікаційний код - 00015622) (далі - відповідач або ВДВС), в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 42556455;

зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити заходів щодо повного виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2009 по справі № 2-а-310096/09 з урахуванням та застосуванням висновків доданого звіту кваліфікованого оцінювача, на підставі рішення Європейського суду з прав людини по справі "Щукін та інші проти України" за період з 01.11.2011 по 02.06.2014, а саме виплати недоплаченої пенсії та компенсації за несвоєчасну виплату в сумі 466 700,64 грн.

В якості підстав позову позивач посилається на протиправність дій Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо передчасного та незаконного закриття виконавчого провадження, так як рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 2а-а-310096/09 не виконано в повному та фактичному обсязі.

Окрім того, до позовних матеріалів позивачем додано заяву про поновлення строків на звернення до суду, в якій заявник просить поновити строк на подачу адміністративного позову щодо скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 42560372 оскільки:

- у виконавчій справі відсутні докази направлення позивачу копії постанови від 10.03.2015, таким чином останній фактично не отримував такої постанови;

- позивач є інвалідом 2 групи, важко хворим внаслідок виконання свого обов'язку щодо ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році і не міг припустити, що державний орган відповідальний за примусове виконання рішення суду може не виконати рішення національного суду та рішення Європейського Суду з Прав Людини тому він підставно очікував, що воно буде виконане відповідачем;

- доказом того, що права позивача порушено і бездіяльність відповідача незаконна, є письмове повідомлення представника заявника - фахівця в галузі права, надане в додатку до позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.05.2018 (суддя Пащенко К.С.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 826/7622/18; підготовче засідання у справі призначено на 31.05.2018; призначено заяву про поновлення строків на розгляд у судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.06.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.06.2018 судом витребувано у Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 42556455.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.06.2018 повторно витребувано у Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 42556455.

У судовому засіданні 17.07.2018 представник позивача позовні вимоги та заяву про поновлення строків на звернення до суду підтримав і просив суд задовольнити його вимоги.

Проти задоволення позову представник відповідача заперечив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд, щодо процесуальних питань строків подання позовної заяви до суду та підстав для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач зазначає, що про оскаржувану постанову від 24.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 42556455 він дізнався від свого представника - ОСОБА_2, який ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження та якому стало відомо про наявність відповідної постанови, про що останній повідомив заявнику у листі від 14.05.2018.

За таких обставин, позивач зауважує про подачу позову в десятиденний строк з 14.05.2018, тобто з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З правової конструкції ч. 3 ст. 123 КАС України випливає, що суд, у випадку пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, повинен дослідити та оцінити викладені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду на предмет їх поважності та, відповідно, або поновити такий строк або залишити позов без розгляду.

Суд зазначає, що окрім підстави для поновлення строку позивачу для звернення до адміністративного суду вказаної вище (ознайомлення представника з матеріалами справи виконавчого провадження), підставами для поновлення заявнику строків на звернення до суду є, по-перше, відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів направлення позивачу копії постанови від 10.03.2015 та фактичне її не отримання позивачем, а по-друге, обставини його інвалідності, та внутрішнє переконання про те, що відповідач не міг не виконати рішення національного суду та рішення Європейського Суду з Прав Людини, а тому заявник очікував, що воно буде виконане ВДВС.

З огляду на викладене, суд вказує, що як видно зі змісту прохальної частини позову, оскарженою є постанова Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.04.2015 про закінчення виконавчого провадження № 42556455.

В той же час, варто зауважити, що в повідомленні від 14.05.2018 представника - ОСОБА_2, має місце посилання на його ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 42560372, тобто іншого провадження, що не свідчить про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 42556455. Крім того, з наявних в справі № 826/7622/18 матеріалів виконавчого провадження № 42556455 не вбачається відміток про здійснення ОСОБА_2 ознайомлення з відповідними матеріалами.

Відтак, викладені позивачем в заяві про поновлення строку твердження щодо повідомлення його з боку представника - ОСОБА_2 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 42556455, і, як наслідок, про ознайомлення та вивчення змісту останнім постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.04.2015 є необґрунтованими.

Надаючи оцінку наведених позивачем позицій про не направлення заявнику постанови від 24.04.2015, судом зауважується, що за ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З положень ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» випливає два правила надсилання сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження. За правилом першим, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією. Правилом другим встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, надсилаються адресатам рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому, у випадку першого правила, необхідним є наявність як супровідних листів, так і доказів відправки простої кореспонденції. При другому випадку, до супровідних листів мають бути додані рекомендовані листи з повідомленням про вручення. Відповідні документи, в їх сукупності, підтверджують відправку або копій постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження або копій постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону адресатам.

Окрім того, слід відмітити, що в силу вимог п. 2.10. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затв. наказом від 25 грудня 2008 року N 2274/5 Міністерства юстиції України, вихідна кореспонденція відправляється через діловода не пізніше наступного робочого дня після підписання (затвердження) документа (супровідного листа). Для реєстрації таких документів у Відділі ведеться Журнал реєстрації вихідної кореспонденції (додаток 5).

Таким чином, доказом відправлення/надсилання сторонам виконавчого провадження копій виконавчих документів із супровідними листами простою кореспонденцією підтверджується, окрім супровідних листів, Журналом реєстрації вихідної кореспонденції, відомості з якого підтверджують направлення вихідної кореспонденції через діловода не пізніше наступного робочого дня після підписання (затвердження) документа (супровідного листа).

За таких обставин, копія постанови від 24.04.2015 повинна була бути надіслана адресату із супровідним листом простою кореспонденцією через діловода не пізніше наступного робочого дня після підписання (затвердження) документа (супровідного листа), про що ведеться Журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

Водночас, слід відмітити, що згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», копія постанови про закінчення виконавчого провадження у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Суд наголошує, що наявні в справі № 826/7622/18 матеріали виконавчого провадження № 42556455 вказують про складення ВДВС як супровідного листа № 20-647/16 від 24.04.2015, який носить в собі природу супровідного документу щодо відповідної кореспонденції, яка була сформована для відправлення, так і Журналу реєстрації вихідної кореспонденції, дані з якого свідчать про відправку 27.04.2015 простої кореспонденції через діловода.

Таким чином, в справі наявні докази, що свідчать про належне повідомлення позивача про прийняту ВДВС постанову у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», норми якого, між іншим, не вимагають додавання до супровідного листа про направлення копії постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної в порядку ст. 49 Законом України «Про виконавче провадження», рекомендованого листа з повідомленням про вручення такої постанови.

Зважаючи на наведене, невмотивованими є доводи позивача щодо не направлення йому ВДВС копії постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.04.2015.

Також суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З приписів вказаної норми видно про гарантоване право стороні виконавчого провадження ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, судом принагідно відмічається, що в заяві позивачем не зазначено причин не використання наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» прав, як стороні виконавчого провадження № 42556455, в період з 24.04.2015 до 16.05.2018 (моменту звернення до суду) щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. При цьому, при здійсненні оцінки відповідних тверджень заявника про його припущення стосовно примусового виконання рішень судів, судом враховано про використання заявником наданих Законом України «Про виконавче провадження» прав в травні 2014 року, що підтверджується його заявою про хід виконавчого провадження, отриманою ВДВС 27.05.2014. Також судом прийнято до уваги подання позивачем в жовтні 2015 року позову до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., в якому заявником ставилося питання про: визнання неправомірною бездіяльність Кабінету Міністрів України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П. та Міністерства юстиції України стосовно невжиття заходів щодо прийняття нормативних актів, на підставі яких управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква мало би здійснити нарахування позивачу основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням уже сплачених сум за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 (дата прийняття рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 "Великода проти України"; зобов'язання Кабінет Міністрів України, Міністерство юстиції України та управління Пенсійного фону України у м. Біла Церква вчинити певні дії, а саме прийняти відповідні нормативні акти, на підставі яких управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква мало би зробити позивачу нарахування основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 мінімальної пенсії за віком за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 із проведенням її індексації на підставі статей 2, 4, 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"; зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква надати Міністерству юстиції України для передачі на виконання до виконавчої служби дані про нарахування пенсійних виплат та заборгованість із вихідним номером та мокрою печаткою та підписом керівника, а саме основної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за вирахуванням вже сплачених сум пенсійних виплат за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 для того, щоб Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в свою чергу направив цю інформацію до Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України, який подає відповідне розпорядження про списання відповідних коштів з Державного бюджету, тому що тільки таким чином практично буде виконане рішення Європейського суду з прав людини у справі "Щукін та інші проти України"; визнання неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква стосовно ненадання довідки з указанням суми заборгованості та нарахування, основної пенсії в розмірі 8 мінімальної пенсій за віком за віком; додаткової пенсії як інваліду 2 групи за шкоди, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, за вирахуванням вже сплачених сум за період з 01.11.2011 до 03.06.2014 (дата прийняття рішення ЄСПЛ від 03.06.2014 "Великода проти України"). За наслідками розгляду поданого позову Окружним адміністративним судом міста Києва прийнята постанова від 12.02.2016 у справі № 826/24023/15, в якій, серед іншого, вказано, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.04.2015 № 42556455 закінчено виконавче провадження щодо виконання Рішення Європейського суду з прав людини від 13.02.2014 у справі "Щукін та інші проти України" (Заява № 59834/09 та 249 інших заяв) стосовно ОСОБА_1 у зв'язку з фактичним його виконанням у повному обсязі. Відтак, суд акцентує увагу, що станом на момент прийняття постанови заявник міг дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В силу п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Зважаючи на викладені висновки в цілому, суд не вважає викладені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з поданим заявником адміністративним позовом поважними, а тому суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Окремо суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 123, 240-243, 248, 256, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви б/н б/д «Про поновлення строків на звернення до суду» ОСОБА_1.

2. Адміністративний позов б/н від 14.05.2018 ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала, відповідно до змісту ч. 1 ст. 256 та п. 12 ч. 1 ст. 294 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя К.С. Пащенко