Справа № 344/2059/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4427/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 березня 2018 року у справі № 344/2059/18 (суддя Островський Л.Є., м. Івано-Франківськ) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

15 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, в якому просив ухвалити судове рішення, яким змінити захід адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, застосованого постановою серія БР № 717845 від 04.12.2017 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 122, з штрафу на попередження.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.12.2018 року позивач рухався транспортним засобом по вулиці Незалежності в м. Івано-Франківську. Спереду його автомобіля в транспортному потоці рухався великогабаритний тролейбус, який обмежував поле зору. Повернувши на вулицю А. Мельника, ОСОБА_1 припаркував свій транспортний засіб на паркувальне місце, яке було позначене лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. Після повернення до транспортного засобу на позивача очікував екіпаж патрульної поліції, які повідомили, що напередодні 04.12.2017 року було перенесено знак зупинки громадського транспорту. Позначена горизонтальною дорожньою розміткою зона для паркування транспортних засобів знаходиться в зоні дії знаку «зупинка маршрутних транспортних засобів», а відтак стоянка тут заборонена.

При цьому, як пояснили позивачу працівники патрульної поліції, з іншими водіями транспортних засобів, які стояли поруч з авто позивача в забороненому місці, патрульними було проведено бесіду та застосовано усне зауваження. В той же час, оскільки на позивача патрульні очікували протягом тривалого часу, то змушені скласти постанову про притягнення його до відповідальності.

Відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 717845 від 04.12.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 3 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Постанову складено 04.12.2017 року. 12.12.2017 року позивачем було подано скаргу на дії працівників поліції до УПП в м. Івано-Франківську. Однак, як зазначив позивач, жодної відповіді за результатами розгляду скарги він так і не отримав. 09.02.2018 року у поштовому відділенні ОСОБА_1 отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови після чого звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням від 26 березня 2018 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області позов задовольнив.

Змінив захід застосованого адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, постанова серія БР № 717845 від 04.12.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною 3 ст. 122, з штрафу на попередження.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд не врахував, що відповідно до Закону України "Про дорожній рух", ПДР встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.3. учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.5. дії або бездіяльність учасників дорожньою руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Виходячи з обставин правопорушення, позивач здійснив стоянку ТЗ безпосередньо на зупинці маршрутних транспортних засобів. Апелянт також звертає увагу на той факт, що судом проігноровано та не враховано при розгляді справи вимоги п.8.2 ПДР України, якими зазначено, що дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, що відповідно до приписів частини 2 статті 313 КАС України не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що працівником поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було враховано всі обставини справи та той факт, що дорожній знак, який забороняє стоянку встановлений напередодні того ж дня, коли позивача притягнуто до відповідальності.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до постанови відповідача серії БР №717845 від 04.12.2017 року, ОСОБА_1 04.12.2017 року о 12:10 год., керуючи транспортним засобом Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Мельника, 2, здійснив стоянку на зупинці маршрутних транспортних засобів, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив вимоги п.15.10.Д та 15.9 Е ПДР.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

За приписами частин 2 та 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог 283 КУпАП.

Між тим, суд зазначає, щодо обов'язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення в свою чергу має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України, обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Беручи до уваги наведені положення, враховуючи обставини вчинення позивачем правопорушення, відсутність заподіяної ним шкоди та неналежний розгляд відповідачем скарги ОСОБА_1 на постанову інспектора патрульної поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зміни заходу стягнення, який підлягає застосуванню до позивача.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 243, 272, 286, 310, 315, 316, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 березня 2018 року у справі № 344/2059/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин

Постанова в повному обсязі складена 19 липня 2018 року.