Справа № 824/393/17-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2018 року

Київ

справа №824/393/17-а

адміністративне провадження №К/9901/2640/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача -В.М.Бевзенка,

суддів: Шарапи В.М., Данилевич Н.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року (прийняту у складі судді - Левицького В.К.)

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року (постановлену у складі суддів - Полотнянко Ю.П., Загороднюка А.Г., Драчука Т.О.)

у справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

до Управління Держпраці у Чернівецькій області

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся в суд з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області в якому, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просив скасувати Акт перевірки додержання законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 24-02-31/228, припис № 24-02-31/228-181 від 16 травня 2017 року та скасувати постанову Управлінням Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафу №24-02-31/228/194 від 01 червня 2017 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву до неї

У своїй касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає його необґрунтованим просить скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

У відзиві відповідач погоджується з рішенням судів попередніх інстанцій, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити.

Історія справи

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що на підставі доручення Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 05 травня 2017 року № 2266/4.1/4.1-ЗВ17, наказу Управлінням Держпраці у Чернівецькій області № 197 - пп від 15 травня 2017 року та направлення на проведення перевірки № 04-160 від 15 травня 2017 року, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Чернівецькій області Газдюк О.П. в період з 15 травня 2017 року по 16 травня 2017 року проведено позапланову перевірку Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області стосовно дотримання законодавства про працю (далі - Управління).

За результатами вищевказаної перевірки складено акт перевірки, в якому зазначено, що ОСОБА_3 працювала в установі з 26 березня 2010 року, а з 15 серпня 2015 року перебувала на посаді головного спеціаліста юридичного сектору Управління.

Згідно із Положенням про Управління, затвердженого наказом Держгеокадастру 17 листопада 2016 року №308 та наказу Держгеокадастру від 01 листопада 2016 року №124-ок "Про розподіл граничної чисельності працівників територіальних органів Держгеокадастру, наказом №217-к від 29 листопада 2016 року введені в дію з 29 листопада 2016 року структура та штатний розпис Управління.

Відповідно до зазначеного наказу ОСОБА_3 попереджено про зміну істотних умов державної служби, а саме зміну основних посадових обов'язків відповідно до пункту 2 частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу" та запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста сектору звернень громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

Із зазначеним повідомленням ОСОБА_3 ознайомлена та не погодилась 05 грудня 2016 року, про що свідчить її запис на повідомленні.

05 грудня 2016 року та 27 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Управління з проханням переглянути вищевказану пропозицію з подальшим переведенням до юридичного управління Управління, у зв'язку з наявними вакансіями в юридичному управлінні.

27 січня 2017 року позивачем було запропоновано зайняття вакантної посади головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням земель Управління.

На чергове звернення ОСОБА_3 від 20 січня 2017 року адміністрацією Управління була надана відповідь та інформація про наявність вакантних посад станом на 05 грудня 2016 року в Управлінні лише 07 лютого 2017 року.

Під час перевірки встановлено, що в зазначеному переліку посад були відсутні вакантні посади юридичного управління (станом на 05 грудня 2016 року), а саме: провідний спеціаліст відділу правового забезпечення, провідний спеціаліст відділу представництва в судах та інших органах, головний та провідний спеціалісти відділу договірної роботи.

Враховуючи наведене, відповідач під час перевірки, прийшов до висновку, що позивач в порушення вимог частини третьої статті 492 Кодексу Законів про Працю України, з 05 грудня 2016 року, та впродовж 2-х місячного терміну попередження про зміну істотних умов державної служби зазначені вакантні посади в юридичному управлінні, які відповідають професії та спеціальності ОСОБА_3 не запропонував.

Розглянувши акт перевірки від 16 травня 2017 року №24-02-31/228, відповідачем за порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області вимог законодавства про працю, а саме частини третьої статті 492 Кодекса Законів про Працю України України, відповідальність за яку передбачена абзацом 8 частиною другою статті 265 Кодекса Законів про Працю України, 01 червня 2017 року винесено постанову №24-02-31/228/194 про накладення штрафу у розмірі 3200,00 грн

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Конституція України 28 червня 2006 року № 254к/96-ВР (далі - Конституція України)

Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кодекс законів про працю України від 10 грудня 1971 року № 322-VIII (далі - КЗпП України)

Частина перша, третя статті 492. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)

Пункт 1,2 частина перша стаття 41. Державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Частина друга стаття 41. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Пункт 1, 2, 3 частина перша стаття 43. Підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Частина четверта стаття 43. Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати. У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено в Законі № 889-VIII.

Відповідно до ст. 5 цього Закону правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно ст. 3 Закону № 889-VІІІ цей закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Переведення державних службовців врегульовано ст. 41 Закону № 889-VІІІ, згідно якої державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов'язкового проведення конкурсу:

1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби;

2) на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Переведення здійснюється лише за згодою державного службовця.

Зміна істотних умов державної служби визначена ст. 43 Закону № 889-VІІІ. Так, згідно ч. 1 цієї статті Закону підставами для зміни істотних умов державної служби є: 1) ліквідація або реорганізація державного органу; 2) зменшення фонду оплати праці державного органу; 3) скорочення чисельності або штату працівників у зв'язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Не вважається зміною істотних умов державної служби зміна назви структурного підрозділу державного органу або посади, не пов'язана із зміною функцій державного органу та основних посадових обов'язків.

Зміною істотних умов державної служби вважається зміна: 1) належності посади державної служби до певної категорії посад; 2) основних посадових обов'язків; 3) умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; 4) режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; 5) місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

У разі незгоди державного службовця на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби він подає керівнику державної служби заяву про звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 83 цього Закону або заяву про переведення на іншу запропоновану йому посаду не пізніш як за 60 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням про зміну істотних умов державної служби.

Якщо протягом 60 календарних днів з дня ознайомлення державного службовця з повідомленням про зміну істотних умов служби від нього не надійшли заяви, зазначені в абзаці другому цієї частини, державний службовець вважається таким, що погодився на продовження проходження державної служби. У разі незгоди державного службовця із зміною істотних умов державної служби він має право оскаржити відповідне рішення в порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII визначено, що державна служба припиняється в т.ч. за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є:

1) скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі;

2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування;

3) отримання державним службовцем двох підряд негативних оцінок за результатами оцінювання службової діяльності;

4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Частиною 3 вказаної статті Закону визначено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Отже, приписи Закону № 889-VIII передбачають можливість поширення на службові відносини трудового законодавства. У зв'язку з цим, суд виходить з того, що при вирішенні публічного спору пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Оскільки норми спеціального закону (Закон № 889-VIII) не регулюють питання вивільнення державних службовців, суд застосовує у спірних правовідносинах норми трудового законодавства.

Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи. Вчинення зазначених дій вимагає від роботодавця й положення ст. 492 КЗпП України.

Зокрема, як встановили суди попередніх інстанцій, 05 грудня 2016 року позивач попередив ОСОБА_3 про зміну істотних умов державної служби, а саме зміну основних посадових обов'язків згідно пункту 2 частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу" та запропонував переведення на посаду головного спеціаліста сектору звернень громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. Також попереджено, що у разі незгоди на продовження проходження державної служби у зв'язку із зміною істотних умов державної служби її буде звільнено на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу". Строк дії попередження не менше 60 календарних днів, починаючи з дня попередження.

У зв'язку із відмовою запропонувати всі наявні вакантні посади у Головному управлінні Держгеокадастру Чернівецької області, 13 лютого 2017 року ОСОБА_3 подала до позивача заяву, в якій просила вирішити питання про звільнення її з посади на підставі пункту 6 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу", в перший робочий день після виходу її із щорічної відпустки, а саме 13 лютого 2017 року Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 13 лютого 2017 року №50 -к звільнено ОСОБА_3 з посади головного спеціаліста юридичного сектору Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області 13 лютого 2017 року відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Закону України "Про державну службу".

Суд вважає такі дії позивача протиправними, оскільки як встановлено судами попередніх інстанцій, зокрема із штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на 2016 року, затвердженого в.о. голови Держгеокадастру та введеним в дію наказом від 25 грудня 2015 року №123-к, юридичний сектор Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області налічував 5 штатних посад. Згідно штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області на 2016 р., затвердженого в.о. голови Держгеокадастру 28 листопада 2016 року та введеного в дію наказом від 29 листопада 2016 року юридичне управління Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області налічує 14 штатних посад, а саме у відділі правового забезпечення 4 штатні посади, у відділі представництва у судах та інших органах 5 штатних посад та у відділі договірної роботи у кількості 4 штатні посади.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в переліку вакантних посад, наданих ОСОБА_3 для ознайомлення, не були зазначені наявні вакантні посади.

Також, судами встановлено, що станом на 05 грудня 2016 року в Головному управлінні Держгеокадастру у Чернівецькій області були вакантні посади у відділі правового забезпечення - 2 посади провідного спеціаліста, у відділі представництва у судах та інших органах посади головного спеціаліста та провідного спеціаліста та у відділі договірної роботи посада провідного спеціаліста, які могла б обіймати ОСОБА_3 відповідно до її освіти, кваліфікації та досвіду роботи.

Всупереч вищезазначеному, ОСОБА_3 пропонувалися лише посади головного спеціаліста сектору звернень громадян та доступу до публічної інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління з контролю за використанням землі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та не запропоновано жодної наявної вакантної посади, які вона могла обіймати відповідно до своєї освіти, кваліфікації та досвіду роботи.

Таким чином, на підставі наведеного, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем не було дотримано вимог статті 492 КЗпП України, а саме не запропоновано ОСОБА_3 всі наявні вакантні посади, які відповідають її освіті, кваліфікації та досвіду роботи.

Тому, при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу №24-02-31/228/194 від 01 червня 2017 року, відповідач діяв обґрунтовано, на підставі наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, судами першої та апеляційної інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законні та обґрунтовані рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу - слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області залишити без задоволення.

2. Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Головуючий В.М. Бевзенко

Судді В.М. Шарапа

Н.А. Данилевич