Справа № 522/8509/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/8509/18

Категорія: 3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Бойка А.В., Градовського Ю.М.,

при секретарі Іщенко В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача-адвоката ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 травня 2018 року (м. Одеса, дата складання повного тексту рішення - 16.05.2018р.) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДМС України в Одеській області до ОСОБА_3 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до ОСОБА_3, в якому просило суд продовжити строк затримання на 6 (шість) місяців до 15.10.2018 року громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що особа відповідача не ідентифікована, та відсутня співпраця з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації, у зв'язку з чим неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, що є підставою для продовження строку затримання.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2018 року адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області задоволено. Продовжено строк затримання на шість місяців до 15.10.2018 року громадянина Республіки Азербайджана ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України. Допущено негайне виконання рішення суду.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 19.06.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2018 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2017 року по справі №522/21685/17 було задоволено адміністративний позов ГУ ДМС України в Одеській області до громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців (а.с.6-9).

18.11.2017 року ГУ ДМС України в Одеській області звернулось до Посольства Республіки Азербайджан в Україні з листом №2/664 щодо підтвердження або спростування належності відповідача до громадянства Республіки Азербайджан ОСОБА_3 з метою подальшого документування сертифікатом на повернення в країну походження (а.с.10).

15.05.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області повторно звернулось до Посольства Республіки Азербайджан в Україні з листом №8/713 щодо підтвердження або спростування належності відповідача до громадянства Республіки Азербайджан з метою подальшого документування сертифікатом на повернення в країну походження (а.с.11).

Оскільки станом на 15.05.2018 року ГУ ДМС України в Одеській області не отримало відповіді від Посольства Республіки Азербайджан в Україні, у зв'язку з чим міграційна служба звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з наявності усіх законних підстав для продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який, в свою чергу, визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту приписів ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до вимог ч.1 ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Крім того, зі змісту ч.ч.11-13 ст.289 КАС України вбачається, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить 6 (шість) місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за 5-ть днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, з аналізу вищезазначених норм закону видно, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, виключно, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Весь процес вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців детально описано в п.2.7 «Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства» (затв. наказом МВС України, Адміністрації ДПС України та Служби безпеки України від 23.04.2012р. №353/271/150), який, в свою чергу, передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням 2-х кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Так, як встановлено судами обох інстанцій з матеріалів справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, а саме до Посольства Республіки Азербайджан в Україні двічі надсилалися запити від 18.11.2017р. №2/664 та 15.05.2018р. №8/713, однак жодних відповідей або інформації на ці запити до цього часу так і не надходило.

Таким чином, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача, у зв'язку з тим, що до теперішнього часу інформація щодо підтвердження факту належності відповідача до громадянства Республіки Азербайджан не надходила, та, оскільки відповідач не має діючих паспортів та не може бути документований сертифікатом на повернення в країну походження, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку, про неможливість забезпечення примусового видворення чи реадмісію відповідача у строк затримання, встановленого постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2017р. у справі №522/23087/17, та, відповідно, про наявність усіх підстав для продовження строку затримання ОСОБА_3.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 271, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 23.07.2018р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: А.В. Бойко

Ю.М. Градовський