Справа № 466/5575/17
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/5575/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» липня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі Івасюті А.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування ухвали та визнання дій протиправними,

У С Т А Н О В И В :

у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, в якому просила суд постановити рішення яким:

- визнати протиправною та скасувати п.3 ухвали 5 сесії 7-го скликання Львівської міської ради від 10.11.2016 року №1257, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення землекористування по вул. Волошковій,34 в м. Львові;

- визнати протиправними дії Управління земельних ресурсів та регулювання земельних відносин ЛМР щодо зміни статусу земельної ділянки (проїзду) між будинками №32 та №36 із земель загального користування на землі міста в акті встановлення і показу меж земельної ділянки в м. Львові по вул. Волошковій,32, який подавався нею на погодження;

- визнати протиправними дії Львівської міської ради в особі узгоджувальної комісії для виршення земельних спорів щодо погодження межі між земельними ділянками на вул. Волошковій, 34 , вул. Волошковій,32, вул. Волошковій,36 та скасувати рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів, оформлене протоколом №28 від 03.02.2017 року.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 10 листопада 2016 року 5 сесією 7-го скликання Львівської міської ради прийнято ухвалу №1257, якою надано дозвіл на виготовлення технічних документацій із землеустрою для оформлення землекористування на земельні ділянки,які раніше були надані у користування громадянам для обслуговування житлових будинків,гаражів,для ведення садівництва. Пунктом 3 вказаної ухвали такий дозвіл надано третім особам у справі.

Вважає дану ухвалу Львівської міської ради незаконною та такою, що підлягає частковому скасуванню, відповідно до наведеного нижче.

Будинок №32 по вул.Волошковій в м.Львові належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2015 року. Будинок вона успадкувала після смерті свого батька - ОСОБА_8.

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку №32 по вул. Волошковій в м. Львові була надана на підставі рішення виконкому Куликівської районної ради депутатів трудящих Львівської області №291 від 03.08.1957 року. 20 лютого 1958 року батькові було погоджено прив'язку проекту житлового будинку, в якій зазначено розміщення будинку на відведеній земельній ділянці. У відповідності до вищевказаної плану було передбачено проїзд до будинків №32, №34, №36 по вул. Волошковій. Розміщення входу до її будинку було заплановано зі сторони вказаного проїзду. На даній земельній ділянці був збудований будинок та облаштована територія з виїздом до проїзду, який веде до будинків №32 та №34 по вул. Волошковій в м. Львові. Даний проїзд був зазначений на генеральному плані міста в 1957 році та на збірному кадастровому плані. Генеральний план м. Львова за 1957 рік, яким передбачено було заїзд до її будинку із спільного проїзду, був погоджений з головним архітектором міста та по даний час це є єдиний заїзд до її господарства, як і для заїзду до будинковолодіння третіх осіб.

В лютому 2017 року, як з'ясувалось, третя особа ОСОБА_5 подала заяву голові узгоджувальної комісії про погодження межі земельної ділянки у м. Львові по вул. Волошковій,34, хоча до неї із питанням підписання акту встановлення та узгодження чомусь не зверталась. Протоколом №28 від 03 лютого 2017 року узгоджувальна комісія погодила межі між земельними ділянками по вул. Волошкові,32, 34, 36, посилаючись на прийняття ЛМР оскаржуваної ухвали.

На її звернення Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради повідомило, що ще в 2004 році ОСОБА_7 зверталась до Львівської міської ради щодо встановлення сервітуту у вигляді проїзду до свого будинку, а тому була прийнята на цю заяву ухвала Львівської міської ради №1323 від 03 червня 2004 року, якою їй передано в сервітутне користування спільний заїзд терміном на 10 років, тобто на земельну ділянку загального користування, якою користувались сторони спільно встановлюється сервітут. ОСОБА_7 приватизувала земельну ділянку, яка була у її користуванні для обслуговування житлового будинку в 2003 році і із акту узгодження меж, який їй надали на звернення, вбачається, що її земельна ділянка межує із земельною ділянкою будинку №36, що не відповідає дійсності та спростовується містобудівною документацією та правовстановлюючими документами на будинок. Разом з тим, цим же актом підтверджено, що між будинками №32 та №36 по вул. Волошковій є відгороджений з двох сторін спільний проїзд, який був створений при формуванні її земельної ділянки і є в її користуванні.Викладене вище лише підтверджує, що ухвала №1323 про встановлення сервітуру на користування дорогою загального користування приймалась на основі неіснуючих документів. Наданий сервітут терміном на десять років ОСОБА_7 так і не оформляла.

Проїзд, який передбачено до її будинковолодіння ніколи не відносився до будинковолодіння №34 і є спільним. Правовий статус його підтверджено викопіюванням з генерального плану м. Львова.

Вона неодноразово зверталася до відповідача та просила підтвердити чи земельна ділянка передається третім особам в оренду чи у приватну власність. Це питання відповідачем у всіх направлених їй відповідях проігноровано. Третім особам надається дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і зазначається в ухвалі про земельну ділянку, яка була в користуванні. Жодного документу про належність спірної земельної ділянки до будинковолодіння третіх осіб не існує. Спільний проїзд ніколи не відносився до будинковолодіння третіх осіб. Має місце захоплення спільного проїзду в результаті незаконних дій відповідача.

Ухвалою Львівської міської ради №113 від 3.12.2015 року їй було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для передачі у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Вона виготовила технічну документацію, яка готувалася на підставі містобудівної документації. Згідно з акту встановлення і показу меж земельної ділянки по вул.Волошковій,32 зазначено проїзд спільного користування. Виготовлено збірний кадастровий план земельної ділянки із зазначенням проїзду до її будинковолодіння. Вважає, що саме приватизація нею земельної ділянки організувала термінові незаконні дії зі сторони відповідача, подання заяви ОСОБА_5 на узгоджувальну комісію без звернення до неї щодо акту узгодження меж, прийняття оскаржуваної ухвали, про яку вона дізналася лише в кінці лютого 2017 року.

У технічній документації з землеустрою, яка була подана нею до Управління земельних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради на погодження, виготовлено план встановлення та узгодження меж, який було підписано суміжними землекористувачами на підставі містобудівної документації та зазначено спільний проїзд між точками А та Б. Безпідставно цей акт коригується із закресленням наявності проїзду як дороги загального користування, зазначивши - землі міста, тобто, по суті, внесено зміни такими діями в генеральний план м. Львова і все це лише з метою віддати проїзд для третіх осіб. На її звернення відповідач лише підтвердив, що технічна документація із землеустрою щодо приватизації нею земельної ділянки буде затверджена лише з наявними внесеними виправленнями та виходить за відсутності заїзду до її будинку. Це вона, маючи у користуванні заїзд до будинку, який було передбачено ще в 1957 році при формуванні її земельної ділянки, має вирішувати питання заїзду на земельну ділянку на даний час, а для відповідача є головним приєднати спільний проїзд до земельної ділянки третіх осіб навіть якщо це порушує всі принципи передбачені законом, якими повинен керуватися суб'єкт владних повноважень при прийнятті рішень.

Вважає, що дії відповідачів є протиправними, як протиправною є ухвала Львівської міської ради в п.3 та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві та просили її задовольнити.

Представник Львівської міської ради та Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради ОСОБА_3 не визнала позов, пояснивши, що при прийнятті Львівською міською радою оскаржуваної ухвали були дотримані вимоги Земельного кодексу України та законодавства про органи місцевого самоврядування. Підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вул. Волошковій,34 у м. Львові не було. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час розгляду справи, однак подав до суду письмове пояснення, з якого вбачається, що він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Представник третьої особи ОСОБА_6 ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив позовні вимоги з підстав, які викладені у письмовому поясненні на позов. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 та представника третьої особи ОСОБА_4, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що до виключної компетенції органів місцевого самоврядування належить прийняття рішень про віднесення земельних ділянок до відповідної категорії, надання земельних ділянок у власність або в користування, встановлення земельного сервітуту, інше розпорядження земельними ділянками комунальної власності у встановленому порядку, укладення договорів купівлі-продажу або оренди земельних ділянок відповідно до закону, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах наданих їм повноважень шляхом прийняття рішень.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст належать усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Положеннями п.п. а, в ч.1 ст. 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

За змістом п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частинами 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

В силу приписів ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Крім цього, в п.п. 1-6, 10-11 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено порядок звернення для одержання в користування земельної ділянки, строки розгляду такого звернення органом місцевого самоврядування та підстави для прийняття рішення про надання ділянки в користування відповідному суб'єкту.

Так, нормами ч.ч. 1, 2 ст. 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок,що перебувають у державній або комунальній власності,здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником будинку №32 по вул. Волошковій у м. Львові та треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 є власниками будинку №34 по вул. Волошковій у м. Львові.

Згідно з копії договору купівлі продажу 1/2 частини земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, від 07 грудня 2012 року, ОСОБА_7 продала ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у рівних частинах кожному 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,0497га по вул. Волошковій,34 у м. Львові (а.с.91-92).

17 жовтня 2016 року ОСОБА_5 звернулася у Львівську міську раду із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Волошковій.34 у м. Львові для влаштування заїзду та подала необхідні для цього документи (а.с. 54).

З довідки №31-1323-0.2-7496/9-16АП із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, яка видана Відділом Держгеокадастру у м. Львові Львівської області 11 жовтня 2016 року, вбачається, що земельна ділянка на вул. Волошковій,34 у м. Львові (згідно представленого плану земельної ділянки) площею 0,0060 га ухвалою Львівської міської ради від 03 червня 2004 року №1323 надана у сервітутне користування на 10 років для проїзду гр. ОСОБА_7 (а.с.55).

Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 1257 від 10 листопада 2016 року надано ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дозвіл на виготовлення документації із землеустрою по вул. Волошковій,34 у м. Львові (а.с.89).

З відповіді виконавчого комітету Львівської міської ради №2401-1335 від 24 травня 2017 року вбачається, що земельні ділянки на вул. Волошковій, №32 та №36 розташовуються вздовж існуючої вул. Волошкової, та мають безпосередній звязок до транспортно пішохідної мережі. Земельна ділянка на вул. Волошковій,34 має єдиний можливий доступ до транспорно пішохідної мережі через тупиковий проїзд між земельними ділянками на вул. Волошковій №32 та №36 (а.с.21).

Статтею 18 Закону України передбачено, що межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

З відповіді Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради №2403 -3313 від 20 червня 2017 року вбачається, що проїзди та проходи, які не входять у межі червоних ліній вулиць не є землями загального користування. Право оренди земельної ділянки виникає після укладення договору оренди землі та їх державної реєстрації, а отже до цього моменту земельна ділянка, яка є вільною від забудови та не була передана у власність або користування відноситься до земель комунальної власності.

Враховуючи, що земельна ділянка перебуває в комунальній власності, відповідно до земельного законодавства визначати її категорію, цільове призначення та розпоряджатись нею чи її частиною, в тому числі відносити її до земель загального користування для проходів та проїздів, вправі лише Львівська міська рада.

З плану земельної ділянки вбачається, що спірний проїзд не входить у межі червоних ліній (а.с.74-75).

З технічного паспорту на будинковолодіння по вул. Волошковій,32 у м. Львові вбачається про наявний прохід, а не виїзд, з подвіря ОСОБА_1 в сторону проїзду.

З фотографій, які долучені до матеріалів справи, вбачається, що виїзд з належного позивачу будинковолодіння здійснюється не зі сторони проїзду, а зі сторони вул. Волошкової у м. Львові (а.с. 122).

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу(частина восьма статті 118 ЗК України).

Правовідносини з вирішення земельних спорів регулюються ст.ст.158-161 Земельного кодексу України.

Частиною 1статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а ч.3 ст. 158 ЗК України - що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства,а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Окрім того, системний аналіз положень Земельного кодексу України дозволяє суду зробити висновок, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише одним з етапів розгляду заяви громадянина про одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності та є обов'язковою складовою визначеної Земельним кодексом України процедури передачі земельної ділянки у власність громадянам. Розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має на меті визначення меж земельної ділянки в натурі, а також з'ясування обставин, що можуть бути перешкодою для надання земельної такої ділянки громадянину.

Таким чином, прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є лише початковим та обов'язковим етапом у визначеному чинним законодавством порядку передачі земельної ділянки у власність, який надає право громадянину звернутися до відповідних органів для виконання робіт з розроблення проекту землеустрою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що приймаючи рішення від 10 листопада 2016 року, яким ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Волошкова,34 у м. Львові, Львівська міська рада діяла в межах законодавчо наданих повноважень.

З витягу з протоколу №29 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 03 лютого 2017 року вбачається, що ухвалено погодити межі між земельними ділянками на вул. Волошковій,34, вул. Волошковій,32, вул. Волошковій,36:

- по лінії А-Б відповідно до акту встановлення (узгодження) меж землекористування від 2016 року (виконавець робіт ТОВ «землевпорядний центр «Наділ») та Державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою вул. Волошкова,36;

- по лінії В-Г відповідно до акту встановлення (узгодження) меж землекористування від 2016 року (виконавець робіт ТОВ «Землевпорядний центр «Наділ»).

Узгоджувальна комісія для вирішення земельних спорів Львівської міської ради утворена згідно з ухвали Львівської міської ради від 17.03.2016 року № 298 «Про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів».

Згідно з п. 1.4 вищезазначеної ухвали, основною формою діяльності узгоджувальної комісії є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол. За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, дотримання громадянами правил добросусідства, узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформляється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії.

Відповідно до п. 2.1. вищезазначеної ухвали узгоджувальна комісія розглядає звернення фізичних та юридичних осіб із земельного спору із суміжним землекористування.

Згідно з розділу 4 ухвали Львівської міської ради від 17.03.2016 №298 земельні спори розглядаються на підставі заяви однієї зі сторін у місячний термін з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності на засіданні комісії однієї зі сторін спору при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди відсутньої сторони на розгляд питання - розгляд спору переноситься. Повторне відкладення розгляду спору може бути лише з поважних причин. Відсутність однієї зі сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляду та прийняття рішення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач був належним чином повідомлений про засідання комісії для вирішення земельного спору, скористався своїм правом подати відповідні документи, тому суд вважає, що жодним чином не порушені права позивача у зв'язку з прийняттям Узгоджувальною комісією для вирішення земельних спорів Львівської міської ради рішення, що оформлене протоколом №28 від 03 лютого 2017 року.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В судовому засіданні відповідачем безумовно доведено правомірність свого рішення, натомість позивач не довів тих обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та не надав суду належних і допустимих доказів.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 74, 77, 242, 243, 244, 245, 246, КАС України, ст. ст. 2.12,83,116,118,122,123,124 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про скасування ухвали та визнання дій протиправними відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 10 липня 2018 року

Суддя ОСОБА_10