Справа № 804/7025/17
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2018 рокусправа № 804/7025/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Круговий О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

за участю представників відповідача: Зубик Н.В., Клецько Л.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби з надзвичайних ситуацій

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року (суддя суду першої інстанції Конєва С.О.), прийняту в порядку письмового провадження в м. Дніпро, у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій про застосування заходів реагування, -

в с т а н о в и в :

21 жовтня 2017 року Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: стягнути з Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь позивача суму заборгованості в розмірі 479807.10 грн. (заборгованість по списку №1 - 476883.48 грн., по списку №2 - 2923.62 грн.).

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач перебуває на обліку у позивача та має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" по Списку №1 за вересень 2017р. у сумі 476883,48 грн. та по Списку №2 за вересень 2017 року в сумі 2923,62 грн. Згідно з Інструкцією про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1, підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Проте, станом на 02.10.2017р. відповідачем в рахунок погашення заборгованості жодних коштів перераховано не було. У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №1 та Списком №2, позивач просить стягнути зазначену суму боргу з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року адміністративний позов задоволено: стягнуто з Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (50002, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 223А, ) на користь Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (50042, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Покровська, 17а, р/р 2583 в ПАТ "Державний ощадний банк України" ТВБВ № 10003/0547 філія - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 305482, ) - заборгованість за вересень 2017р. в загальному розмірі 479807,10 грн. (чотириста сімдесят дев'ять тисяч вісімсот сім гривень 10 коп.).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково пов'язав порядок покриття витрат, встановлений п. 2 р. ХУ Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із статтями 13 та 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», які встановлюють порядок призначення пенсій , в тому числі і особовому складу гірничорятувальних частин. Трактуючи Прикінцеві положення ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» у взаємозв'язку із ст. 13, 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суд встановив новий порядок відшкодування коштів на доставку та виплату пільгових пенсій фактично перебравши на себе права законодавчого органу. Також, відповідач зазначає, що судом при прийнятті рішення порушено приписи ст. 78 КАС України, в частині звільнення від доказування та врахування обставин встановлених судовими рішеннями у справах, в яких стороною є Криворізький воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін (який було перейменовано в Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін ДСУ з НС, однак не взято до уваги судові рішення, стороною в яких виступав сам відповідач. Також, ухвалюючи судове рішення суд першої інстанції, на думку відповідача, протиправно виходив з того, що відповідач є правонаступником підприємств, на яких працювали пенсіонери, про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій яким подано позов у даній справі. Судом не враховано ті доводи та докази, що були подані відповідачем до першої інстанції на користь спростування його правонаступництва воєнізованих загонів, де працювали пенсіонери, яким призначено та виплачено пільгові пенсії відповідно до переліку наданого позивачем у додатках до адміністративного позову.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні, зазначає, що в разі, якщо пенсія призначена відповідно до ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановленого ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, визначений відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У відповідно до п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій проводять підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочій день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Виняток складають не певні організації та підприємства, а саме особи, які були безпосередньо зайняті повний робочій день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди, та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Також, у відзиві позивачем було заявлено клопотання про заміну позивача у справі, а саме заміну Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, на підтвердження факту правонаступництва позивачем до суду надано витяг з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до якого Криворізьке центральне об'єднане управління ПФУ Дніпропетровської області припинено 31.01.2018 року, а ГУ ПФУ в Дніпропетровській області є його правонаступником.

Розглянувши зазначене клопотання, ухвалою від 13 червня 2018 року суд апеляційної інстанції на підставі ст. 52 КАС України задовольнив клопотання позивача та здійснив процесуальне правонаступництво замінивши позивача у справі Криворізьке центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувального) загін Державної служби з надзвичайних ситуацій () зареєстрований у Криворізькому центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та платник, що відшкодовує фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

Позивачем було сформовано та належним чином направляло відповідачу повідомлення про суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії за спірний період на загальну суму 479807.10 грн. (заборгованість по списку №1 - 476883.48 грн., по списку №2 - 2923.62 грн.), що не заперечується відповідачем.

Суми нарахованих коштів підтверджуються розрахунками органу Пенсійного фонду України щодо фактичних витрат на виплату і доставку пенсій по Списку № 1, призначених відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за період з вересень 2017 року та довідками про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії.

Стягнення з відповідача вказаних сум заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є правонаступником підприємств, на яких працювали пенсіонери, яки призначено та виплачено пільгові пенсії за списком №1 та №2 на підставі ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тому в силу приписів п. 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій відповідно розрахунку поданого позивачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації - робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" діяв Закон України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", абз. 4 п. 1 ст. 2 якого передбачалось, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Водночас, відповідно до абз. 4 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Таким чином, відповідно до Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, повинні сплачувати збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у 100 % розмірі від об'єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених, зокрема, у відповідності до п."а", ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку.

З приводу посилань заявника апеляційної скарги на те, що виплата пенсій працівникам відповідача повинна здійснюватися виключно за рахунок коштів Державного бюджету України з урахуванням приписів абз.5 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає, що в абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1січня 2005 року за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Як вірно зазначає позивач у справі в своєму відзиві на апеляційну скаргу, винятком із правила, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком № 1 покриваються підприємствами та організаціями, є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Зі змісту статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вбачається, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25років.

Таким чином, аналіз положень пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у контексті положень статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005року за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам за умов, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки спір у справі стосується стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам гірничорятувального загону відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (список № 1), колегія суддів приходить до висновку про обов'язок відповідача покривати витрати на виплату та доставку пенсій таким особам.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 26.01.2016 року (справа № 818/1603/14), від 04.11.2015 року (справа № 813/3008/13-а), від 23.04.2013 року (справа № 21-113а15), 10.09.2013 року (справа № 21-215а13), від 30.06.2015 року (справа № 21-171а15), від 10.10.2011 року (справа № 21-62а11).

Щодо доводів відповідача про те, що він не повинен відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсії оскільки не є правонаступником підприємств, на яких працювали особи, яким призначено та виплачено пенсії на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Згідно наданих позивачем витягів стосовно Харківського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону (Харківський ВГР (АР) 3), Марганецького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (Марганецький СВГРЗ МНС України), Миколаївського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (Миколаївський ВГРВРЗ ДСНС України), Олександрійського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (Олександрійський ВГР(АР)З), відносно вищезазначених загонів в графі "дані про юридичних осіб-правонаступників: повне найменування та місцезнаходження юридичних осіб-правонаступників, їх ідентифікаційні коди" зазначено: Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій, , місцезнаходження: 50002, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, вул. Кобилянського, 223А.

Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 224 від 15.05.2013 року щодо припинення шляхом приєднання до Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій () Марганецького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального ) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Миколаївського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Олександрійського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Вказаним наказом визнано Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайний ситуацій правонаступником всього майна, прав та обов'язків вищезазначених загонів, що припиняють свою діяльність.

Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 01.07.2009 року № 443 "Про реорганізацію Харківського ВГР(АР)3 шляхом приєднання" встановлено, що Криворізький ВГР(АР)3 (який було перейменовано в Державний воєнізований гірничорятувальний (аварійно-рятувальний) загін Державної служби України з надзвичайних ситуацій згідно з наказом ДСНС України № 215 від 13.05.2013 року) є правонаступником прав і обов'язків Харківського ВГР(АР)3.

Статутом Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби з надзвичайних ситуацій, викладеним у новій редакції 2013 року, визначено, що Загін є правонаступником Криворізького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону МНС України, Марганецького спеціального воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону МНС України, Олександрійського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону МНС України, Миколаївського воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону МНС України, та підпорядкований ДСНС України.

Факт правонаступництва був встановлений і судовим рішенням у справі №804/5096/16 та не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом згідно до вимог ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, обов'язок щодо покриття витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за Списком №1 та Списком №2 визначений ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-ІV покладено на відповідача.

Слід зазначити, що статтею 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Жодним законодавчим актом не передбачено право правонаступника приймати на свій вибір лише майно, і не приймати права та обов'язки. Тому бажання відповідача стосовно прийняття, як правонаступника, лише майна ліквідованих загонів, не має під собою правового підґрунтя.

Доводів відповідача про, що до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) включено суми відшкодування по особам, які ніколи не працювали в Державному воєнізованому гірничорятувальному (аварійно-рятувального) загоні Державної служби України з надзвичайних ситуацій та щодо яких у нього відсутнє правонаступництво, так само як і доводи про те, що не всі особи мають достатньо стажу для призначення та виплати пільгової пенсії, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи довідками про підтвердження наявного пільгового стажу, з яких чітко видно, що особи вийшли на пенсію з тих підприємств, які є правонаступниками відповідача у справі.

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а підстави для його зміни або скасування в межах доводів апеляційної скарги - відсутні.

Керуючисьч. 3 ст. 243, ст.308,ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у справі №804/7025/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 липня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай