Справа № 817/1697/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 липня 2018 року м. Рівне №817/1697/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
доСвітанівська сільська рада Корецького району Рівненської області
про визнання протиправними та нечинними пунктів рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 до Рівненського окружного адміністративного суду пред'явлено позов до Світанівської сільської ради Корецького району Рівненської області про визнання протиправними та нечинними пунктів рішення.

Ухвалою судді від 23.06.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху як таку, що подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

09.07.2018 ОСОБА_1, через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду подано клопотання про усунення недоліків.

Підставою для залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення недоліків позовної заяви, поряд з іншим, стали висновки суду за результатом аналізу змісту позовних вимог про недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду за відсутності відповідної заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду у порядку статті 123 КАС України.

До поданого до суду клопотання про усунення недоліків позивач додала новий примірник позовної заяви та клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходив з наступного.

У відповідності до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (пункт пятий).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Зі змісту позовної заяви суддею встановлено, що підставою для звернення до суду з позовом слугувала неправомірність на думку позивача рішення відповідача №138 від 31.01.2017 "Про встановлення ставок єдиного податку для суб'єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування".

ОСОБА_1 є платником єдиного податку і оскаржуване рішення стосується її інтересів.

Так у позовній заяві ОСОБА_1 вказала, що про збільшення розміру ставок їй стало відомо від працівників податкового органу лише у березні 2017 року, з цього часу вона почала сплачувати єдиний податок за збільшеною ставкою. Крім того вона вказала, що 21.12.2017 працівники податкового органу повідомили її, що у неї наявна недоїмка по сплаті єдиного податку починаючи із січня 2017.

У доданій до клопотання про усунення недоліків заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду позивач зазначила, що факт існування недоїмки податковий орган протиправно приховував від неї аж до 21.12.2017 року.

Наведені обставини позивач зазначила поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому просила суд поновити строк звернення до суду із даним позовом.

Враховуючи викладені доводи позивача у вказаній заяві суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 99 КАС України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша).

Вказане положення закріплене і у частині першій статті 122 КАС України у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII із наступними змінами та доповненнями.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватись лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частинною другою статті 99 КАС України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) як і частиною другою статті 122 КАС України у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII із наступними змінами та доповненнями, встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Додатково суд звертає увагу при вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду і на практику Європейського суду з прав людини. У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» (Заява №23436/03) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вже зазначалось самою ОСОБА_1 у позовній заяві, про збільшення розміру ставок їй стало відомо від працівників податкового органу вже у березні 2017 року та з цього часу вона почала сплачувати єдиний податок за збільшеною ставкою.

Отже, право на звернення до суду із даним позовом виникло у позивача ще березня 2017 року, а саме з моменту коли позивач дізналася збільшення ставок єдиного податку та почала сплачувати єдиний податок за збільшеною ставкою.

За викладених обставин, суддя вважає, що вказані обставини у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не є поважними, а надані докази не обґрунтовують наявність обставин для задоволення заяви. Інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача настають негативні юридичні наслідки.

Згідно пункту дев'ятого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою у протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За викладених обставин, суддя дійшов до висновку, що позовну заяву подано з порушенням строку на звернення до суду, і з поданих матеріалів не вбачається підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, тому позовна заява підлягає поверненню відповідно до частини другої статті 123 КАС України.

Керуючись статтями 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.