Справа № 823/1315/18
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Рідзель О.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Справа № 823/1315/18

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Черкаській області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної військової служби, що став особою з інвалідністю, у зв'язку зі зміною ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу, який внаслідок ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи став особою з інвалідністю, з 01.10.2017 р., виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поширюються лише на осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби, а позивач з 18.08.1986 р. по 17.10.1986 р. був лише призваний на збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а дійсну строкову службу він проходив з 13.05.1974 р. по 12.05.1976 р. Тому, на думку апелянта, на позивача не поширюються положення вказаної законодавчої норми.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання 11.07.2018 р. о 12:25 год. учасники справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з'явилися, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у зв'язку з чим розгляд справи на підставі ст. 311 КАС України, здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з 18.08.1986 р. до 17.10.1986 р. позивач був призваний на спеціальні збори з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

01.10.2006 р., згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 5ЧК № 096717, позивачу встановлено ІІІ-ю групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, яке пов'язано з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та у відповідності до копії посвідчення Серії А НОМЕР_1, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до постанови КМУ від 15.11.2017 р. № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом № 3/Ж-10 Золотоніське ОУПФУ (правонаступником якого є відповідач) повідомило позивача, що він як військовозобов'язаний з 18.08.1986 р. до 17.10.1986 р. був призваний на збори та направлявся для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Однак, оскільки він проходив строкову військову службу з 13.05.1974 р. до 12.05.1976 р., а участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відбувалась не під час проходження строкової військової служби, то права на проведення перерахунку пенсії згідно постанови КМУ від 15.11.2017 №851 він не має.

Позивач, вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок його пенсії за ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), постановою КМУ від 15.11.2017 р. № 851 «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова № 851).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 05.10.2006 р. по 01.10.2017 р. було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній з 01.10.2017 р. та на теперішній час, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

У Змінах, що вносяться до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджених Постановою № 851, також зазначено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, у ч. 3 ст. 59 вказаного Закону в останній редакції розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується така норма, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Враховуючи вищезазначене, частина 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ передбачає, що її дія (право на обчислення пенсії по інвалідності за особливою процедурою) поширюється на осіб, які відповідають наступним критеріям: 1) особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; 2) особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань; 3) особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Водночас, таке право виникає у зазначених осіб лише за наявності одночасної сукупності наступних умов: 1) особа має статус особи з інвалідністю; 2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях; 3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

При цьому, зазначена законодавча норма є чіткою та не передбачає можливості здійснення розширеного тлумачення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 08.05.2018 р. по справі № 820/1148/18.

Виходячи з цього та перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що позивач проходив дійсно строкову службу у період з 13.05.1974 р. по 12.05.1976 р., а в період з 18.08.1986 р. по 17.10.1986 р. він був призваний на збори та направлений в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що в сукупності з іншими обставинами даної справи виключає наявність достатніх та необхідних правових підстав для перерахунку його пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ.

При цьому, колегія суддів зазначає, що застосування судом першої інстанції при вирішенні даної справи висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 01.03.2016 р. № 21-1887а15, є неправомірним, оскільки вказане рішення ВСУ ухвалено за інших обставин і, більш того, до набрання чинності редакцією Закону № 796-ХІІ, на підставі якої позивач просив здійснити перерахунок його пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо наявності в нього права на перерахунок пенсії за ч. 3 ст. 59 Закону № 796-ХІІ у редакції з 01.10.2017 р. є безпідставними.

Більш того, навіть Постановою КМУ № 851 (зокрема й затвердженими нею Змінами), на яку посилається позивач, передбачено таку обов'язкову умову, якій має відповідати особи для здійснення відповідного перерахунку її пенсії як її участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини цієї справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягає задоволенню, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - скасуванню, адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Рішення виготовлено 11 липня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: