Справа № 823/1690/18
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року справа № 823/1690/18

09 годин 26 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 823/1690/18

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) [позивач - особисто, представник позивача ОСОБА_2 - за довіреністю]

до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18036, ) [представник відповідача Корнієнко О.В. - за довіреністю]

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, прийняв рішення.

25.04.2018 ОСОБА_1, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 за № 811 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області рядового поліції ОСОБА_1»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 144 о/с «Про звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» рядового поліції ОСОБА_1 - оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області»;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 27.03.2018;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 40108667) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.03.2018 і до моменту фактичного поновлення на роботі;

- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області допустити до негайного виконання.

Ухвалою від 23.05.2018 відкрито спрощене провадження у справі. Ухвалою від 18.06.2018 призначено судове засідання о 16 год. 00 хв. на 02.07.2018. Ухвалою від 02.07.2018 оголошено перерву до 04.07.2018 до 11 год. 00 хв. Ухвалою від 04.07.2018 оголошено перерву до 10.07.2018. до 08 год. 20 хв. Відповідно до ст. ст. 257, 263 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 за № 811 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 та п.11 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, оперуповноваженого Головного управління Національної поліції у Черкаській області рядового поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 144 о/с звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» рядового поліції ОСОБА_1 - оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції. Позивач вважає зазначені накази протиправними та такими, що належать скасувати у зв'язку з тим, що призначення та проведення службового розслідування здійснено без дотримання вимог Інструкції № 230, зокрема п.2.6 розділу ІІ де зазначено, що підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника. Позивач зазначає, що наказу за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Лютого Валерія Васильовича «Про призначення та проведення службового розслідування» - не було (немає). Позивач зауважував, що у оскаржуваному наказі про звільнення від 26.03.2018 № 811 не мотивовано необхідність застосування стосовно ОСОБА_1 крайнього заходу дисциплінарного стягнення. Представник позивача зазначив, що наказ від 26.03.2018 № 144 о/с прийнято без належних законних підстав, тому є протиправним, необґрунтованим та таким, що належить скасуванню судом. Представник позивача та позивач у судовому засіданні 02.07.2018 позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав. 15.06.2018 подав до суду відзив на позов, де зазначив, що за результатами службового розслідування встановлено, що позивачем допущено протиправні дії (підтверджується відповідним відео), що негативно впливають на імідж та репутацію Національної поліції України, а також підривають довіру населення до поліцейських, у зв'язку з чим позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби. Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позицію сторін, оцінивши повідомлені позивачем, представником позивача та представником відповідача обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, у контексті перевірки критеріям згідно ч.2 ст.2 КАС України дій і рішень відповідача щодо спірних відносин, суд зазначає, що згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді оперуповноваженого 1-го відділу управління оперативно-технічних заходів ГУПН з 02.01.2018 (а.с.111), прийняв присягу поліцейського. З 22.02.2018 ОСОБА_1 було зараховано слухачем Харківського національного університету внутрішніх справ за індивідуальними планами програми первинної професійної підготовки (а.с.244). 26.03.2018 близько 01 години до чергової частини ГУПН в Черкаській області надійшло повідомлення, що оперуповноважений ГУПН в Черкаській області рядовий поліції ОСОБА_1, перебуваючи у стані сп'яніння, біля приміщення супермаркету «Гранд Маркет», що на перехресті вулиць Надпільної та Б.Хмельницького у м. Черкаси порушує громадський порядок. За вказаним фактом за наказом ГУНП в Черкаській області від 26.03.2018 № 810 дск призначено службове розслідування. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що поліцейські УПП в Черкаській області затримали рядового поліції ОСОБА_1 та доставили останнього до КУ «Черкаський обласний наркологічний диспансер», а у подальшому до Черкаського ВП ГУНП. Перебуваючи у наркологічному диспансері, рядовий поліції ОСОБА_1 відмомився від проходження медогляду на стан сп'яніння, що підтверджується випискою з амбулаторної карти № 565 (а.с.100). У приміщенні Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області стосовно рядового ОСОБА_1 патрульними поліцейськими складено адміністративні протоколи серії АА № 321233 (а.с.106), АА № 321234 (а.с.104) за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ч.1 ст.178 КУпАП відповідно та протокол про адміністративне затримання (а.с.105). Позивачем доказів про доведення добропорядності у контексті захисту честі, ділової репутації, власної реабілітації, у т.ч. за рішенням суду, що набрало б законної сили не надано.

У судовому засіданні було переглянуто відео з нагрудних камер відеоспостереження патрульних поліцейських та допитано свідка ОСОБА_6 (а.с.220).

Представник відповідача пояснила, що після затримання та під час складання матеріалів ОСОБА_1 поводився зверхньо, погрожуючи присутнім, використовував ненормативну лексику та проявляв періодичну зміну настрою, плутав обставини та події в часі і просторі. Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження патрульних поліцейських та рапортами капітана поліції В.В.Сташевського від 26.03.2018 (а.с.98), лейтенанта поліції В.Ю. Дашковського (а.с.101), поліцейського С.І. Шарапи (а.с.102). Опитаний у ході службового розслідування рядовий поліції ОСОБА_1 не заперечив вживання спиртних напоїв, але об'єктивно не зміг пояснити свою поведінку (а.с.99) з огляду на пояснення: «вживав чачу в кафе «VANO», потім вирушив додому, але по дорозі вирішив поїсти, прокинувся в кайданках в ГУНП. Провину розумію. Пробачте». У висновку службового розслідування, складеного комісією у складі заступника начальника УОТЗ ГУНП в Черкаській області підполковника поліції ОСОБА_11 (який був керівником первинної професійної підготовки позивача), начальника 1-го сектору УОТЗ ГУНП в Черкаській області підполковника поліції Пітомця П.В. та начальника 1-го відділу УОТЗ ГУПН в Черкаській області підполковника поліції Браніцького Д.В., погодженого начальником УОТЗ ГУНП в Черкаській області полковника поліції А.Г. Максименка, затвердженого начальником ГУНП в Черкаській області полковником поліції В.В. Лютим зазначено, що факт порушення службової дисципліни оперуповноваженим 1-го відділу УОТЗ ГУНП рядовим поліції ОСОБА_1 та факт складання стосовно нього адміністративних протоколів, визнати такими, що підтвердилися. За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 та п.11 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, оперуповноважений 1-го відділу управління оперативно-технічних заходів ГУНП в Черкаській області рядовий поліції ОСОБА_1 заслуговує притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби у поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 за № 811 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося у порушенні вимог п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.1 та п.11 ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС, п.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, оперуповноваженого Головного управління Національної поліції у Черкаській області рядового поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 26.03.2018 № 144 о/с звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» рядового поліції ОСОБА_1 - оперуповноваженого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись із зазначеними наказами та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580). Відповідно до ст.18 Закону №580 поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він обіймає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. Згідно ст.19 Закону № 580 встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом. Відповідно до ст.1, ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) чинного відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни. Обов'язки осіб рядового і начальницького складу визначені ст.7 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179, відповідно до яких поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Також за будь-яких обставин і стосовно будь-якої людини як у робочий час, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику (п.3 розділу ІV). Згідно зі ст.64 Закону № 580 особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки».

Всупереч зазначеним вимогам законодавства України, що визначає основні обов'язки поліцейського, позивач допустив дії, що призвели до складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян) та ч.1 ст.178 КУпАП (розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль), а також виявив неповагу до співробітників поліції, маючи при собі зброю. Доказів складання протоколів з порушеннями КУпАП та/або скарг на неправомірні дії працівників патрульної служби щодо спірних правовідносин учасниками не надано.

Представник відповідача зазначила, що порушення службової дисципліни та неетична поведінка позивача підтверджується наявними у справі матеріалами службового розслідування за цими фактом, відео фіксацією (відео № з камери СА 0024 підтверджує, що на 4 хв. 28 секунді, 5 хв. 04 секунді, позивач висловлювався ненормативною лексикою, відео № з камери СА 0024 підтверджує, що на 04 хв. 24 секунді один екіпаж уже приїздив і попереджав, а на 6 хв. 23 секунді позивач висловлювався ненормативною лексикою) із наведенням прикладу належної поведінки інших поліцейських (відео № з камери СА 0045) з нагрудних камер поліцейських та складеним матеріалами службового розслідування, висновком від 26.03.2018. Судом під час розгляду справи досліджено диск відеофіксації з камер поліцейських, що здійснювались на нагрудні відео реєстратори з номерами СА0117, СА0045, СА0024 моделі DMT1, сертифіковані згідно сертифіката дослідження конструкції UA.TR.052.295-15 (а.с.231), що підтверджує обставини про те, що позивач порушив службову дисципліну, обов'язки, визначені ст.7 Дисциплінарного статуту, Присягу поліцейського та Правила етичної поведінки поліцейських, тобто вчинив дисциплінарний проступок, виявивши неповагу до колег та до звання поліцейського, відмовившись пройти перевірку на ступінь алкоголю у співмірністю із поняттям «щирість», не вжив заходів з метою зняття підозр/звинувачень, не виконав пряму заборону у використанні ненормативної лексики.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Згідно п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарних стягнень визначений ст.14 Дисциплінарного статуту, відповідно до якої з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Загальновизнано, що рівень довіри до правоохоронних органів в Україні є критично низьким вже протягом багатьох років. У тих людей, хто з поліцією не стикався, довіра до неї буде просто показником довіри до влади в цілому. Відновлення довіри через управління можливе «з самого початку» та «з самого низу». Загальна мета забезпечення прозорого процесу прийняття рішень - зміцнення довіри громадськості до правоохоронних органів як необхідної передумови ефективної державної політики [Оцінка діяльності міліції за допомогою громадської думки. Звіт за результатами національного соціологічного дослідження / кол. авторів. - Харків, ХІСД, 2012.; Права людини в діяльності української поліції - 2015 http://umdpl.info/police-experts.info/wp-content/uploads/2016/04/PL2015_block_v3.pdf; Моніторінг незаконного насильства в міліції (2004- 2015 рр.) / Кол. авт. - Харків: Харківський інститут соціальних досліджень, 2015].

У порядку ст.91 КАС України на клопотання представника позивача судом у судовому засіданні 02.07.2018 допитано у якості свідка ОСОБА_6 Свідок пояснив, що 26.03.2018 він разом з позивачем та іншими спільними з позивачем друзями перебували у ресторані. У подальшому його попросили супроводжувати ОСОБА_1 Свідок 26.03.2018 перебував разом з позивачем біля магазину «Грандмаркет» і пояснив, що ОСОБА_1 не виламував і не вибивав дверей магазину, а можливо спробував перевірити чи вони відкриті/зачинені. Суд зазначає, що свідок плутався у поясненнях, оскільки на перше запитання до якої події він був присутній з ОСОБА_1 пояснив, що до приїзду ДСО, а потім зазначив, що перебував поруч із позивачем до приїзду патрульних. Також свідок зазначив, що ОСОБА_1 попросив його згодом піти з цього місця, зазначивши, що сам розбереться і тоді ОСОБА_6 залишив місце події.

Суд зазначає, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.05.2018 у справі №711/3175/18 ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, матеріали провадження передано до Головного управління Національної поліції в Черкаській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. У мотивувальній частині рішення зазначено, що частинами першою та другою ст.15 КУпАП передбачено, що поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Суд зазначає, що доводи відповідача є обгрунтованими з огляду на виклики сьогодення у контексті зміцнення довіри до органів влади, а скоєння позивачем дисциплінарних проступків стало можливим внаслідок відвертого ігнорування та недотримання ним вимог нормативно-правових актів, а також безвідповідального ставлення до проходження служби як у робочий так і неробочий час з огляду на заборону використовувати ненормативну лексику, у т.ч. щодо проходження навчання у контексті оцінки проступку та попередньої поведінки позивача: позивач не сказав за яким планом індивідуальне навчання здійснювалось; підтвердив, що до виконання службових обов'язків не приступав, посадової інструкції не мав, завдання отримував від керівника підполковника поліції ОСОБА_11 На переконання суду, відповідачем доведено, що саме порушення службової дисципліни, недотримання норм професійної етики у позаробочий час стали підставою для кваліфікації дисциплінарного проступку як такого, що порочить звання поліцейського і є підставою прийняття оскаржуваних наказів.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 у справі №21-1288а15 та від 20.10.2015 у справі 21-2103а15 зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у рішенні від 07.03.2018 у справі № 805/588/15-а (72693044).

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд дійшов висновку, що застосоване дисциплінарне стягнення не є крайнім і неспірозмірним важелем впливу як реагування на допущене позивачем порушення службової дисципліни і прояв ставлення до звання поліцейського у контексті забезпечення громадського порядку, відновлення довіри та авторитету до правоохоронних органів з гляду на загальну потребу зміцнення правопорядку, суспільний інтерес і особливий характер відносин публічного службовця та функцій держави з урахуванням позиції у рішенні ЄСПЛ у справі Vilho Eskelinen and Others проти Фінляндії, (п. 62). Згідно п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Міжнародним кодексом поведінки державних посадових осіб від 23.07.1996 встановлено, що державна посада, як вона визначається у національному законодавстві, це посада, наділена довірою, що передбачає зобов'язання діяти в інтересах держави. Тому державні посадові особи виявляють абсолютну відданість державним інтересам своєї країни, які представлені демократичними інститутами влади. Державні посадові особи виконують свої обов'язки і функції компетентно і ефективно відповідно до законів або адміністративних положень і з повною доброчесністю. Вони постійно прагнуть того, щоб забезпечити найефективніше і вміле розпорядження державними ресурсами, за які вони несуть відповідальність. Державні посадові особи уважні, справедливі і неупереджені у виконанні своїх функцій і, зокрема у своїх відносинах з громадськістю. Вони ніколи не надають будь-яку неправомірну перевагу будь-якій групі осіб або окремій особі, не допускають дискримінації щодо будь-якої групи осіб або окремої особи або не зловживають іншим чином наданими їм повноваженнями та владою.

Згідно ст.2 Закону №580 завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Підстави звільнення зі служби в поліції визначені ч.1 ст.77 Закону № 580, відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оцінюючи посилання позивача на протиправність звільнення як найсуворішого заходу впливу, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки у висновку службового розслідування не зазначено обставин, що пом'якшують відповідальність за вчинене порушення службової дисципліни та/або характеризують як взірцеву поведінку позивача, який сумлінно проходив первинну професійну підготовку, продемонстрував вірне служіння Українському народові, втілюючи у життя повагу до прав людини, зокрема до осіб, які несли службу у структурі ДСО та патрульної служби під час конфліктної ситуації вночі 26.03.2018.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

ЄСПЛ у рішенні у справі Kraska проти Швейцарії від 19.04.1993, № 254-B зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, що вони вважають важливими для справи, такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Суд має обов'язок провести ретельний розгляд аргументів та доказів, наданих сторонами.

З огляду на зазначені норми законодавства та встановлені у справі обставини, суд перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України дійшов висновку, що при звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було сукупно враховано всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим застосування до позивача дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом, а тому у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32), зокрема у п.58 рішення у справі Seryavin та інші проти України від 10.02.2010, 4909/04 зазначив, що згідно з його усталеною практикою, що відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, п.29).

Оскільки позивачу, звільненому від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відмовлено у задоволенні позову до органу владних повноважень, відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 6-14, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням п.п.15.5. п.15 ч.1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 16.07.2018.

Суддя Л.В. Трофімова