Справа № 804/8042/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2018 року Справа № 804/8042/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середньої заробітної плати за час невиконання рішення про поновлення на роботі, -
30 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 18.10.2016 року по 30.11.2017 року в сумі 225237,03 грн.
- стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за 01 червня 2016 року в сумі 225,03 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по справі №804/3843/16, яка набрала законної сили 31.01.2017 року, зобов'язано Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській областіпоновити його на роботі за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць звернуто до негайного виконання. Відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України не виконувалось рішення суду про поновлення позивача на роботі, у зв'язку із чим, у позивача виникло право на стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській областісереднього заробітку за час вимушеного прогулу.Вважає, що за час вимушеного прогулу за період з 18.10.2016 року (дата винесення рішення по справі №804/3843/16) по 30.11.2017 року (день звернення до суду із вказаним позовом) з відповідача підлягає стягненню 225237,03 грн. та 225, 03 грн. - заробітну плату за 01.06.2016 року, яка не була сплачена при звільненні з посади.
Законом України від 03.10.2017 року № 2147 - VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набули чинності з 15.12.2017 року, Кодекс адміністративного судочинства України викладено в новій редакції.
Пунктом 10 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147 - VIII) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Частиною 1 статті 257 КАС України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 258 КАС України).
Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Ухвалою суду від 06.12.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.12.2017 року о 09 год. 15 хв.
20 грудня 2017 року ухвалою суду адміністративний позов в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України у зв'язку із тим, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 року по справі № 804/3843/17 такі позовні вимоги вже були розглянуті судом.
В судових засіданнях 20.12.2017 року, 10.01.2018 року та 15.01.2018 року сторонами були надані пояснення та залучені до матеріалів справи відзив на позов відповідача, додаткові письмові пояснення та докази по справі.
Так, відповідачем було подано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що у зв'язку із реорганізацією, яка відбулась на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів», до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було приєднано Інспекцію з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області. У зв'язку із відсутністю в структурі та штатному розкладі Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області посади на яку б міг бути поновлений позивач, виконати рішення суду по справі №804/3843/17 від 18.10.2016 року немає можливості. З урахуванням наведеного, у відповідача, на їх думку, відсутній і обов'язок щодо виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу. Просять у задоволенні позову відмовити.
В ході судового засідання 15.01.2018 року сторони не заперечували проти подальшого розгляду справи за відсутності сторін в порядку письмового провадження в межах строків, встановлених ст. 258 КАС України.
Враховуючи вищезазначене та відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ч. 9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
18 жовтня 2016 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 804/3843/16 (суддя Єфанова О.В.) адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області про скасування рішення та поновлення на посаді задоволено частково, а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області від 01.06.2016 року №47-к про звільнення ОСОБА_1;
- зобов'язано Головне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області;
- стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по 18 жовтня 2016 року.
Вищевказана постанова набрала законної сили 31 січня 2017 року.
17 березня 2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано позивачу виконавчі листи у справі № 804/3843/16.
10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про примусове виконання рішення у справі №804/3843/16.
11.05.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областіМакушевим Є.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу - «виконавчий лист №804/3843/16 виданий 17.03.2017 року» та зобов'язано Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області.
Листом від 12.06.2017 року №11/6493 Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області повідомило Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про неможливість виконання рішення суду по справі №804/3843/16, оскільки в структурі Головного управління, затвердженою Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів 13.03.2017 року, в тому числі в Управлінні захисту споживачів, така посада та відділ, який позивач займав до звільнення (начальник відділу контролю у сфері послуг), відсутні.
В ході розгляду справи судом було встановлено, що рішення у справі №804/3843/16 про поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, не виконано.
02 серпня 2017 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом (суддя Тулянцева І.В.) винесено постанову у якій заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень в порядку судового контролю - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області щодо невиконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі №804/3843/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав у Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області. В іншій частині заяви відмовлено.
Доказів виконання відповідачем вимог вказаної постанови суду не надано.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов'язковим до виконання.
Приписами пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Відповідно до частини 2 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження", рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно із положеннями частини 2 статті 233Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Статтею 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
В ході розгляду справи було встановлено, що до 30.11.2017 року (дати звернення позивача до суду із вказаним позовом) відповідачем не приймалось рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді, не зважаючи на ту обставину, що з моменту набраннязаконної сили рішеннямДніпропетровського окружного адміністративного судуу справі №804/3843/16 від 18.10.2016 року, зобов'язаний був це зробити в силу приписів ст. 235 КЗпП України та ст. 371 КАС України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в період з 18 жовтня 2016 року по день винесення рішення судом по вказаній справі, відповідачем безпідставно не виконується рішення суду, у зв'язку із чим, підлягає стягненню з Головного управлінняДержпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь позивача середня заробітна плата за весь час затримки, тобто з 18.10.2016 року по 05.02.2018 року.
В ході розгляду справи було встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» (дата набрання чинності - 09.01.2016 року), було прийнято рішення:
- утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1;
- реорганізувати територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 2;
- установити, що територіальні органи Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та Державної санітарно-епідеміологічної служби продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.
Згідно з переліком територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, утворено Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Наказом Держпродспоживслужби від 28.07.2017 року № 620 було затверджено Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.
Згідно з відомостей Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, на момент розгляду справи Інспекція з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області знаходиться в стані припинення з 16.02.2016 року.
На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України прийнято від 27 січня 2016 року № 76-р «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з питань безпеки харчових продуктів та захисту прав споживачів»Головою служби 30.06.2016 року було затверджено штатний розпис по Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, яке вводилось в дію з 01.05.2016 року.
Згідно із вказаним штатним розписом, в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було утворено «Управління захисту споживачів» в якому в тому числі був утворений «Відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг» в якому було передбачено посаду - «начальник відділу» (1 одиниця) із розміром посадового окладу - 4308,00 грн.
Судом також встановлено, що з 01.01.2017 року по Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області було затверджено новий штатний розпис, відповідно до якого у структурі Головного управління є «Управління захисту споживачів» в якому в тому числі є «Відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг» в якому передбачено посаду - «начальник відділу» (1 одиниця) із розміром посадового окладу- 4500,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, посада начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області є рівноцінною посаді, яку позивач займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області , а саме -начальник відділу контролю у сфері послуг Держспоживінспекції у Дніпропетровській області.
В ході розгляду справи представником відповідача до суду не було надано будь - яких об'єктивних доказів щодо неможливості поновлення ОСОБА_1 на вказану посаду в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та причини такого тривалого невиконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по справі № 804/3843/16.
За таких обставин, суд зазначає, що у зв'язку із протиправним невиконанням відповідачем рішення суду від 18.10.2016 року, позивачу повинно бути виплачено середню заробітну плату за весь час затримки її виплати виходячи із розміру середньої заробітної плати встановленої по відповідним посадам, що були передбачені штатними розкладами Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській областів 2016-2017 роках.
Суд зазначає, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95 - ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати, передбачений цим Порядком застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.
Відповідно до п. 3 РозділуIII Порядку обчисленнясередньоїзаробітної плати, приобчисленнісередньоїзаробітної плати у всіхвипадкахїїзбереженнявключаються: основназаробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщенняпрофесій і посад; розширення зонобслуговуванняабовиконанняпідвищенихобсягівробітробітниками-почасовиками; високідосягнення в праці (високупрофесійнумайстерність); умовипраці; інтенсивністьпраці; керівництво бригадою, вислугуроків та інші); виробничіпремії та премії за економіюконкретнихвидівпалива, електроенергії і тепловоїенергії; винагорода за підсумкамирічноїроботи та вислугуроківтощо. Преміївключаються в заробіток того місяця, наякий вони припадаютьзгідно з розрахунковоювідомістю на заробітну плату. Премії, яківиплачуються за квартал і більштривалийпроміжок часу, при обчисленнісередньоїзаробітної платиза останні два календарнімісяці,включаються в заробіток в частині, щовідповідаєкількостімісяців у розрахунковомуперіоді. У разі коли число робочихднів у розрахунковомуперіодівідпрацьовано не повністю, премії, винагороди та іншізаохочувальнівиплатипід час обчисленнясередньоїзаробітноїплати за останні два календарнімісяцівраховуютьсяпропорційночасу, відпрацьованому в розрахунковомуперіоді.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).
Відповідно пункту 4 Порядку, обчислення середньої заробітної плати зазначено, що «В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не звини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу».
Пунктом 4 Розділу III Порядку № 100 також передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються: а) виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обов'язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов'язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Нарахуваннявиплат, щообчислюютьсяізсередньоїзаробітної плати за останні два місяціроботи, провадяться шляхом множеннясередньоденного (годинного) заробітку на число робочихднів/годин, а у випадках, передбаченихчиннимзаконодавством, календарнихднів, якімають бути оплачені за середнімзаробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначаєтьсяділеннямзаробітної плати за фактичновідпрацьованіпротягомдвохмісяцівробочі (календарні) дні на числовідпрацьованихробочихднів(годин), а у випадках, передбаченихчиннимзаконодавством, - на число календарнихднів за цейперіод (п. 8 Розділу III Порядку № 100).
За змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.
Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).
Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові судової палати з розгляду цивільних справ від 25.01.2015 року (справа № 6-203цс14).
Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", визначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника відділу контролю у сфері послуг Держспоживінспекції у Дніпропетровській області з 01.06.2016 року. Тобто, середня заробітна плата йому обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, згідно з п. 2 Порядку № 100, а саме, за квітень - травень 2016 року.
Згідно з Довідкою від 02.06.2016 року, позивачу в квітні 2016 року було нараховано заробітну плату у розмірі - 3683,97 грн., в травні 2016 року - 2272,80 грн. (без врахування компенсації за невикористану відпустку - 4068,77 грн. та вихідної допомоги - 4500,51 грн.).
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача на момент звільнення (на 31.05.2016 року) складала: 5956,77 грн. (3683,97 грн.+2272,80 грн.): 40 (кількість робочих днів в квітні - травні 2016 року) = 148,91 грн.
Відповідно до вимог п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, у випадках підвищення посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до законодавчих актів, підлягає коригуванню середня заробітна плата позивача виходячи з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» (втрата чинності - 01.01.2017 року), затверджено схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів. Згідно з Додатком 1 до вказаної постанови, розмір посадового окладу керівника відділу у складі департаменту, служби, самостійного управління, що розповсюджується на територію однієї, або декількох областей складає- 4308,00 грн.;до групи № 6 Переліку посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати працівідносяться: посади «керівників підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів державних органів (керівники підрозділів у складі самостійних структурних підрозділів і їх заступники (управлінь, інспекцій, відділів, відділень, секторівінших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, органів прокуратури, органів військового управління, територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів)».
Як було встановлено в ході розгляду справи, штатним розписом в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 01.05.2016 року було утворено «Управління захисту споживачів» в якому, в тому числі, був утворений «Відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг» в якому було передбачено посаду - «начальник відділу» (1 одиниця) із розміром посадового окладу - 4308,00 грн.
Тобто, посадовий оклад начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області з 01.05.2016 року збільшився порівняно з посадовим окладом начальника відділу контролю у сфері послуг вДержспоживінспекції у Дніпропетровській області, яку займав позивач до 31.05.2016 року, в 2,37 рази (4308,00 грн.:1814,00 грн. = 2,37). Отже, середня заробітна плата в 2016 році підлягає коригуванню на коефіцієнт - 2,37.
Період затримки у виконанні судового рішення про поновлення позивача на роботі з 19.10.2016 року по 31.12.2016 року складає 53 робочих дні (в жовтні 2016 року - 9 робочих днів; в листопаді 2016 року - 22 робочих дні; в грудні 2016 року - 22 робочих дні).
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівникам державних органів» посадові оклади «керівника відділу у складі департаменту, головного управління, служби, самостійного управління» з 01.01.2017 року було збільшено до 4500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що згідно зі штатним розписом на 2017 рік у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області посадовий оклад начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів було встановлено у розмірі - 4500,00 грн.
З урахуванням того, що протягом січня - грудня 2017 року та з 01.01.2018 по 05.02.2018 року відповідачем рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді виконано не було, підлягає стягненню середня заробітна плата за вказаний період за 272 робочих днів (248 в 2017 році + 24 робочих днів в 2018 році).
Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 248 робочих дів здійснюється наступним чином.
Посадовий оклад начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг в 2017 році складав 4 500,00 грн. Порівняно із посадовим окладом за посадою, яку займав позивач до звільнення в 2016 році (1814,00 грн.), посадовий оклад в 2017 році виріс в 2,48 рази (4500,00 грн.: 1814,00 грн. = 2,48).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Приймаючи до уваги той факт, що відповідачем протягом розгляду справи не було виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 року по справі № 804/3843/16, а позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі були заявлені у період до 30.11.2017 року (до дня подання позову до суду), з метою повного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача середню заробітну плату за весь термін її несплати до моменту винесення рішення судом у даній справі, тобто до 05.02.2018 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 року № 24 «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя», з 01.01.2018 року посадові оклади «керівника відділу у складі департаменту, головного управління, служби, самостійного управління» з 01.01.2018 року було збільшено до 5400,00 грн.
Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 24 робочих дів здійснюється наступним чином.
Посадовий оклад начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг в 2018 році складає 5400,00 грн. Порівняно із посадовим окладом за посадою, яку займав позивач до звільнення в 2016 році (1814,00 грн.), посадовий оклад в 2018 році виріс в 2,97 рази (5400,00 грн.: 1814,00 грн. = 2,97).
Що стосується вимог позивача в частині стягнення заробітної плати за останній робочий день 01.06.2016 року, яка, на його думку безпідставно не була нарахована та виплачена, суд зазначає наступне.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 року по справі № 804/3843/16, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Зобов'язаноГоловне управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією та посадою, яку він займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області та стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по 18 жовтня 2016 року.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення заробітної плати за 01.01.2016 року були вирішені вказаним рішенням суду і підстави для задоволення позову в цій частині, відсутні.
Суд також не приймає до уваги твердження позивача щодо віднесення посади, на яку він повинен бути поновлений на підставі рішення суду,до посади начальника самостійного відділу, яка відноситься до 4 групи оплати праці, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 «Питання оплати праці працівникам державних органів», постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 року № 24 «Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя», оскільки відділ контролюу сфері торгівлі, робіт та послуг не є самостійним відділом, входить в склад структурного підрозділу «Управління захисту споживачів», а посадовий оклад начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг віднесений до 6 групи оплати праці, визначений вищенаведеними постановами Кабінету Міністрів України.
Крім того, відповідно до штатного розпису по Головному управлінню Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на 2016 та 2017 рік, посадовий оклад начальника відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг складає відповідно 4308 грн. та 4 500 грн., що відповідає 6 групі оплати праці, визначений вищенаведеним постановам Кабінету Міністрів України. Станом на 2017 рік відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг, не є самостійним відділом, а входить в склад структурного підрозділу «Управління захисту споживачів».
Таким чином, суд зазначає, що середня заробітна плата за час затримки виконання судового рішення по справі № 804/3843/16 повинна нараховуватись виходячи із посадового окладу за посадою, яка є наявною в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за тією ж спеціальністю, кваліфікацією, яку позивач займав в Інспекції з питань захисту прав споживачів у Дніпропетровській області, а саме:«начальник відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг Управління захисту споживачів».
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат не здійснюється виходячи з положень ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева