Справа № 461/5021/18
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5021/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Городецької Л.М.,

при секретарі Думичі Р.М.,

за участю представника

позивача - Сагайдака Д.М.,

перекладача - Нгуен Мінь Хоанг,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної міграційної служби України у Львівської області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В обгрунтовання заявленого позову покликається на те, що 06.07.2018 року працівниками департаменту боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління національної поліції у львівській області був виявлений та затриманий громадянин Вєтнаму ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, без документів, що посвідчують його особу, який порушив правила перебування іноземців на території України. На підставі наведеного, позивач просить затримати громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 (ОСОБА_3), з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, однак документів та коштів не має для самостійного повернення до країни походження.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що за порушення правил перебування на території України , 06.07.2018 року працівниками ГУ ДМС України у Львівській області відносно ОСОБА_3, складено протокол про адміністративне затримання №000008 за ознаками ч. 2 ст. 263 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення ПР МЛВ №073488 за ознаками ч. 1 ст. 203 КУпАП та винесено постанову ПН МЛВ № 073488 про накладення на відповідача адміністративного стягнення у розмірі 1700,0 грн.

В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з'ясування обставин правопорушення. Про затримання особи було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця або особи без громадянства.

Судом також встановлено, що відповідач коштів для виїзду з території України не має, працевлаштуватись на території України не має змоги та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.

Частиною 7 ст. 6 КАС України встановлено, що іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Згідно з положеннями ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію. Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Вказана Угода визначає підстави та порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень про реадмісію (приймання-передавання) громадян обох держав, а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур.

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Водночас, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах «Вітольд Літва проти Польщі» від 04 квітня 2000 року та «Рахімі проти Греції» від 05 квітня 2011 року зазначив, що затримання особи є таким серйозним запобіжним заходом, застосування якого є виправданим лише в ситуації, коли інші, менш жорсткі заходи, були розглянуті і визнані недостатніми для захисту індивідуальних чи суспільних інтересів, що могли б виправдати утримання особи під вартою. Позбавлення свободи повинно не тільки здійснюватись у відповідності до національного законодавства, але й повинно бути необхідним в конкретних обставинах.

Разом з тим, у п. 113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чахал проти Великобританії» заява № 22414/93, зазначено, що будь-яке позбавлення волі відповідно до статті 5 п. 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п. 1 (f).

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

В ході судового розгляду встановлено, відповідач Вєтнаму ОСОБА_3 (ОСОБА_3) не має законних підстав для перебування на території України та існує ризик перешкоджання проведенню процедури його реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки в останнього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Крім цього, незаконний перетин відповідачем державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу свідчить про те, що остання порушила вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ст. 30 цього ж Закону підлягає затриманню з метою забезпечення його передачі з України відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Вивчаючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що затримання іноземця у цьому випадку є виправданим заходом, з огляду на ті обставини, що відповідач, не маючи жодних документів, що дають право на перетин державного кордону не може у законний спосіб покинути територію України. Обґрунтованість такого заходу обумовлюється також і тим, що відповідач не володіє ані державною мовою, ані будь-якою іншою мовою спілкування, що поширена в межах України. Крім того, у відповідача відсутні будь-які кошти, а відтак така особа не здатна забезпечити себе житлом, харчуванням, можливістю пересування територією країни, а також користуватись у законний спосіб її транспортною мережею. Суд вважає, що перебування іноземця без засобів існування та можливості комунікування у незнайомому для нього середовищі може становити загрозу для його безпеки. Відтак, для усунення усіх негативних факторів та з метою забезпечення мінімальних та належних умов перебування іноземця, що без законних на те підстав перебуває на території країни, а також для забезпечення виконання процедури реадмісії та пов'язаних з нею формальностей, держава цілком обґрунтовано та виправдано, у цьому випадку, може застосувати такий захід як затримання іноземця.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області до громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - задоволити.

Затримати громадянина Вєтнаму ОСОБА_3 (ОСОБА_3), ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений 09.07.2018

Суддя Л.М.Городецька