Справа № 473/4239/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2018 р.м.ОдесаСправа № 473/4239/17

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Старжинська О.Є.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Потапчук В.О.

суддів: Шляхтицького О.І. , Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області від 19 лютого 2018 року прийняту у відкритому судовому засіданні об 15:08 (спрощене позовне провадження) у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Восток» (далі - ТОВ «Восток») звернулися до суду із адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.11.2017 року у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.470 Митного кодексу України.

Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року у самостійне провадження виділено позовні вимоги ТОВ «Восток» до Чернігівської митниці ДФС України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 27 грудня 2017 року відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Чернігівської митниці ДФС України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та поновлено ОСОБА_2 пропущений строк для звернення до суду з позовом.

Розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області від 19 лютого 2018 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області від 19 лютого 2018 року.

15 червня 2018 року до Одеського апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої доручити Чернігівському окружному адміністративному суду.

Дослідивши вказане клопотання колегія суддів з врахуванням оскарження судового рішення у справі незначної складності вважає за необхідне відмовити у його задоволенні та продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Пунктом 3 ч.1 ст.311 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

Відносно позивача посадовою особою відповідача головним державним інспектором УПНП Чернігівської митниці ДФС Вовк М.М. - на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Митним кодексом України складений 01 листопада 2017 року протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

Згідно зазначеного протоколу заступником начальника Чернігівської митниці ДФС України Пахутою В.А. на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Митним кодексом України винесена 16 листопада 2017 року постанова, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил визначених ст. 531 Митного кодексу України в судовому засіданні не встановлено, так як неможливість отримання дозволів на перевезення не може вважатися обставинами непереборної сили.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 268 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, з аналізу наведених положень вбачається, що встановивши факт вчинення, зокрема, посадовою особою адміністративного правопорушення уповноважена на те посадова особа складає протокол про вчинення такого правопорушення.

При цьому, у такому протоколі в обов'язковому порядку зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Такий протокол в обов'язковому порядку підписується особою, що притягується до адміністративної відповідальності, та їй вручається під розписку один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, а у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Також, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

В свою чергу, обов'язковою умовою для розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є наявність даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що доказом вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.470 Митного кодексу України є протокол про адміністративне правопорушення від 01 листопада 2017 року та пояснення позивача в судовому засіданні суду першої інстанції, де він не заперечує перевищення встановленого ст. 95 Митного Кодексу України строку доставки товарів, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Статтею 192 вказаного Кодексу встановлено, що до зазначених строків не включається, зокрема, час дії обставин, аварії або дії обставин непереборної сили.

Відповідно п. 3 ч. 2 розділу VIII наказу Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за № 1669/21981, обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Частиною 1 ст. 460 Митного кодексу України встановлено, що вчинення порушення митних правил, передбачених ч. 7 ст. 469, ст. 470, ч. З ст. 478, ст. 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неможливість отримання дозволів на перевезення не є обставинами непереборної сили.

Згідно п.2 ч. 2 ст.191 Митного кодексу України перевізник зобов'язаний у строк, встановлений ст. 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Враховуючи викладене, відсутність необхідних дозволів у перевізників не є обставинами, які не включаються до строків транзитних перевезень, а товари являються такими, що повинні бути доставлені в строки, зазначені у ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України.

При цьому, відсутність дозволу на перевезення Республікою Білорусь не виключає можливості доставлення товару та документів до органу доходів і зборів призначення.

З урахуванням викладеного, недоставлення товарів до митниці призначення у встановлений законодавством строки у зв'язку з відсутністю у перевізників необхідних дозволів є підставою для розгляду питання щодо наявності в діях перевізника ознак правопорушення передбаченого ст. 470 Митного кодексу України .

Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі про те, що він своєчасного звернення до органу державної влади про своє перебування на митному кордоні, однак перетнути його не має змоги, оскільки відсутні дозволи на перетин кордону, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки законодавством не передбачено продовження строку транзитних перевезень встановленого ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України, у зв'язку з відсутністю у перевізника дозволу, та не звільняє перевізника від зобов'язань доставити товари, транспортні засоби комерційного призначення у відповідну митницю у визначений строк, що було правильно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 19 лютого 2018 року.

З системного аналізу вимог чинного законодавства та обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил визначених ст. 531 Митного кодексу України .

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

А відповідно до п. 2 частини 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 316, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області від 19 лютого 2018 року прийняту у відкритому судовому засіданні об 15:08 у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 09 липня 2018 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Шляхтицький О.І. Семенюк Г.В.