Справа № 826/11034/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 липня 2018 року справа №826/11034/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.)
доУправління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі по тексту - відповідач, Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської РДА)
про1) визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду електронного запиту на інформацію ОСОБА_1 від 18 серпня 2017 року(зареєстрованого 19 серпня 2017 року №29-31 (з)); 2) зобов'язання Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської РДА повторно розглянути електронний запит на інформацію ОСОБА_1 від 18 серпня 2017 року (зареєстрований 19 серпня 2017 року №29-31 (з)) у порядку, що передбачений Законом України "Про доступ до публічної інформації"
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав протиправності дій відповідача щодо неналежного розгляду електронного запиту на інформацію, посилаючись на те, що відповідач протиправно не визнає себе належним розпорядником запитуваної інформації; відповідь відповідача складається лише з цитування норм законодавства та не містить запитуваної інформації або обґрунтованої відмови в її наданні. Разом з цим позивачем подано клопотання про зобов'язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/11034/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду; клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволено; звільнено позивача від сплати судового збору.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав, що електронний запит на інформацію позивача розглянуто належним чином та надано обґрунтовану відповідь. У зв'язку з тим, що поширення запитуваної позивачем інформації обмежено розпорядником такої інформації, позивачеві запропоновано звернутися за отриманням запитуваної інформації безпосередньо до розпорядника.

04 грудня 2017 року (відповідно відмітки служби діловодства суду) позивачем подано клопотання про витребування у відповідача доказів на підтвердження кожної обставини на яку він посилається, або вважати ці обставини недоведеними та лише у такому разі розглянути справу за відсутності позивача.

В судове засідання 04 грудня 2017 року сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, враховуючи клопотання позивача, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у листі від 20 липня 2017 року №326/29 повідомив позивача про те, що наказом ОСББ "Кремінь-1" від 25 травня 2016 року №1 для вирішення питань діяльності ОСББ "Кремінь-1" призначено на посаду керуючого справами будинку - ОСОБА_2, у зв'язку з чим, запит позивача від 17 липня 2017 року №136 (з) направлено за належністю керуючій справами ОСББ "Кремінь-1".

18 серпня 2017 року позивач направив на електрону адресу відповідача електронний запит на інформацію з проханням надати копію вищевказаного наказу про призначення керуючого справами будинку ОСОБА_2 або іншого документа, з якого відповідачу стало відомо про такий наказ.

Вищевказаний запит відповідно до службової відмітки зареєстровано відповідачем 19 серпня 2017 року за вхідним №29-31 (з).

У відповідь на вказаний запит позивача відповідач листом від 21 серпня 2017 року №418/29 повідомив, що, оскільки Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації не є належним розпорядником запитуваної інформації, для отримання зазначеної інформації позивач може звернутися до правління ОСББ "Кремінь-1".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Згідно частин четвертої - шостої статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сформовано та подано запит на інформацію від 18 серпня 2017 року шляхом надіслання електронного інформаційного запиту на електронну адресу відповідача, із дотриманням вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров'ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, в розумінні частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації", є належним розпорядником запитуваної позивачем інформації.

Будь-яких доказів спростування зазначеного твердження матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно наявного в матеріалах справи листа відповідача від 20 липня 2017 року, скерованого на адресу позивача, відповідач повідомляє позивача про те, що наказом ОСББ "Кремінь-1" від 25 травня 2016 року №1 для вирішення питань діяльності ОСББ "Кремінь-1" призначено на посаду керуючого справами будинку - ОСОБА_2

Окрім цього, відповідач в письмових запереченнях на адміністративний позов зазначає, що про вищезазначену інформацію відповідач дізнався з листа ОСББ "Кремінь-1" від 27 червня 2017 року №99.

З вищенаведеного вбачається, що у володінні відповідача перебуває запитувана позивачем інформація, та враховуючи те, що позивач в електронному інформаційному запиті просив надати копію вищезазначеного наказу або іншого документа, з якого відповідачу стало відомо про такий наказ, суд приходить до висновку, що належною відповіддю на електронний інформаційний позивача має бути надання відповідачем копії листа ОСББ "Кремінь-1" від 27 червня 2017 року №9.

Стосовно твердження відповідача про те, що поширення вищезазначеного листа обмежено ОСББ "Кремінь-1", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини другої статті 21 Закону України "Про інформацію" будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що запитувана позивачем інформація не віднесена законом до інформації з обмеженим доступом, а отже є відкритою, з огляду на що, має бути надана за запитом на інформацію.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно частин першої, другої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до частин четвертої, п'ятої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту наявної в матеріалах справи письмової відповіді відповідача від 21 серпня 2017 року №418/29 вбачається, що відповідачем не надано належної відповіді по суті запиту на інформацію або вмотивованої відмови в її наданні, що на думку суду вказує на те, що відповідачем не було належним чином розглянуто електронний інформаційний запит позивача.

Доказів на спростування вищезазначеного матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Відповідно до частин першої та третьої статті 23 Закону України "Про публічну інформацію" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо неналежного розгляду електронного запиту на інформацію позивача є протиправними, а позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

У свою чергу встановлена судом протиправність дій відповідача є підставою для зобов'язання відповідача повторно розглянути електронний запит на інформацію позивача щодо надання належної відповіді за результатами такого розгляду.

При цьому, суд зазначає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження, оскільки відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Стосовно клопотання позивача про витребування у відповідача доказів на підтвердження кожної обставини на яку він посилається, або вважати ці обставини недоведеними, суд зазначає, що дана вимога позивача не стосується предмета доказування, з огляду на що, суд відмовляє позивачу в задоволення такого клопотання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо належного розгляду електронного запиту на інформацію позивача з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки дана постанова вимагає від Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для суб'єкта владних повноважень - відповідача строк для подання звіту про виконання вказаного рішення у десять днів з дня набрання ним законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (03124, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити повністю.

2. Визнання протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду електронного запиту на інформацію ОСОБА_1 від 18 серпня 2017 року (зареєстрованого 19 серпня 2017 року №29-31 (з)).

3. Зобов'язати Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації (03020, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 41; ) повторно розглянути електронний запит на інформацію ОСОБА_1 від 18 серпня 2017 року (зареєстрований 19 серпня 2017 року №29-31 (з)) з урахуванням висновків суду.

4. Встановити Управлінню житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації строк у десять днів з дня набрання рішенням суду законної сили для подання звіту про виконання рішення.

5. Попередити Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко