Справа № 807/256/18
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 рокум. Ужгород№ 807/256/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - відповідач, ГУ НПУ в Закарпатській області), якою просить стягнути з відповідача в користь позивача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 19 червня 2017 року в сумі 28348,67 грн. (а.с.4-7).

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 807/75/17 від 22 травня 2017 року визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 233 о/с від 16 грудня 2016 року "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції та поновлено його на посаді з 20 грудня 2016 року. При розгляді справи № 807/75/17 питання про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу судом не розглядалось.

Ухвалою від 10 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаною позовною заявою та в силу приписів статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проводиться без виклику (повідомлення) учасників справи у порядку письмового провадження (а.с. 2,3).

Представник відповідача за довіреністю подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, вважає незаконними та необґрунтованими (а.с.30,31).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року у справі № 807/75/17 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на посаді - задоволено: 1) Визнано наказ № 233 о/с від 16 грудня 2016 року "По особовому складу" в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1, начальника слідчого відділення Дубівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області зі служби в поліції протиправним та скасувати; 2) Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника слідчого відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 20 грудня 2016 року; 3) Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді на посаді начальника слідчого відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (а.с. 9-12).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року по справі № 807/75/17 - без змін (а.с. 13-15).

На виконання постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року Головне управління Національної поліції в Закарпатській області видано наказ № 124 о/с "По особовому складу", яким позивача призначено на посаді слідчого відділення Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 20 серпня 2017 року (а.с. 24,25).

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю в Україні (далі - КЗпП України) при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки при поновленні позивача на роботі йому не виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абз.1 п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

Судом встановлено та підтверджується довідкою ГУ НПУ в Закарпатській області № 102/106/5-18 від 19 березня 2018 року, заробітна плата позивача за жовтень - листопад 2016 року становить 21412,24 грн., а саме: за жовтень 2016 року - 10864,56 грн. та за листопад 2016 року - 10547,68 грн. Із вказаної довідки вбачається, що в цей період позивач фактично відпрацював 61 робочий день, а таким чином середньоденна заробітна плата складає 351,02 грн. (21412,24 * 61), а середньомісячна заробітна плата позивача складала - 10706,12 грн. (а.с. 26).

Період вимушеного прогулу позивача з 20 грудня 2016 року (19 грудня 2016 року - день звільнення позивача з роботи) по 19 червня 2017 року (день призначення на посаду згідно Наказу) складає 182 дні.

Таким чином загальний розмір плати за час вимушеного прогулу позивача складає 63885,64 грн. (182 дні х 351,02 грн. середньоденної заробітної плати).

Позивач 21 грудня 2016 року звернувся до Тячівського районного центру зайнятості за сприянням в працевлаштуванні, в результаті чого 04 січня 2017 року наказом Тячівського центру зайнятості № НТІ170105 від 05 січня 2017 року йому надано статус безробітного відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України «Про зайнятість населення» та призначено допомогу по безробіттю з урахуванням страхового стажу. За весь період перебування на обліку нараховано 27466,73 грн. На підставі рішення Господарського суду Закарпатської області у справі № 907/798/17, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог була стягнена з відповідача на користь Тячівського районного центру зайнятості сума 26076,45 грн. (а.с. 16-22).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 19 червня 2017 року у розмірі 37809,19 грн. (63885,64 грн. (середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу) - 26076,45 грн. (виплачена допомога по безробіттю з урахуванням страхового стажу).

Однак, позивач у своїй позовній заяві здійснив очевидний неправильний розрахунок суми стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2016 року по 19 червня 2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини та громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

У зв'язку з цим, рішення в частині виплати позивачу заробітної плати за місяць у розмірі 10706,12 грн. підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищенаведене, та те, що при поновленні на посаді позивачу не було виплачено середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та про необхідність стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь позивача суми середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 5, 6, 9, 77, 90, 243-246, 257, 371 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20 грудня 2016 року по 19 червня 2017 року у розмірі 37809,19 грн. (тридцять сім тисяч вісімсот дев'ять гривень дев'ятнадцять копійок).

3. Рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 10706,12 грн. (десять тисяч сімсот шість гривень дванадцять копійок) підлягає до негайного виконання.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.В. Іванчулинець