Справа № 820/1982/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.

10 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1982/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника відповідача: Діанова С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі № 820/1982/18, ухвалене в м. Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, 61004, о 16:34, повний текст рішення складено 25.05.2018р.

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2018р., позивач, ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №153-о від 26.02.2018 року Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області в частині визначення, що вислуга років ОСОБА_2 на день його звільнення складає у календарному обчислені 22 роки, 05 місяців, 09 днів;

- зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області перерахувати вислугу років ОСОБА_2 на день його звільнення, що у календарному обчислені повинна складати 23 роки, 07 місяців, 25 днів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що наказом ГУ ДФС у Харківській №153-о від 26.02.2018р. при розрахунку вислуги років до вислуги позивача не враховано період його навчання (денна форма) у вищому навчальному закладі - Харківський державний університет в період з 01.09.1991р. по 08.02.1994р. в перерахунку за один рік-шість місяців.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано Наказ №153-о від 26.02.2018р. Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області в частині визначення, що вислуга років ОСОБА_2 на день його звільнення складає у календарному обчислені 22 роки, 05 місяців, 09 днів.

Зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області перерахувати вислугу років ОСОБА_2 на день його звільнення, що у календарному обчислені повинна складати 23 роки, 07 місяців, 25 днів.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від позивача не адресу суду не надходило відзиву на подану апеляційну скаргу.

Представник відповідача, в суді апеляційної інстанції, підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач проходив службу в органах ДФС України та наказом ДФС України №328-о від 26.02.2018р. звільнено з посади та податкової міліції в запас Збройних сил України за п. 64 пп. «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991р. № 114, полковника податкової міліції ОСОБА_2 - першого заступника начальника ДПІ - начальника оперативного управління Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Наказом ГУ ДФС у Харківській області №153-о від 26.02.2018р. оголошено вищевказаний наказ ДФС України, звільнено позивача в запас Збройних сил України з 26.02.2018р., встановлено вислугу років на день звільнення у календарному обчисленні - 22 роки, 05 місяців, 09 днів, а також передбачено виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та компенсацію за 15 невикористаних днів чергової відпустки за 2017 рік, 4 невикористаних дні чергової відпустки за 2018 рік.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, питання обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, врегульовано Законом України від 09.04.1992р. № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-XII) та постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 17 Закону № 2262-XII до видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Як свідчать матеріали справи, позивач 01.09.1991р. вступив до Харківського державного університету на економічний факультет денної форми навчання.

08.02.1994р. позивач переведений на заочне відділення того ж факультету.

Навчання у даному вищому навчальному закладі позивач закінчив у 1996р., отримавши диплом серії НОМЕР_1.

З 28.09.1995р. поступив на роботу до Харківського міського управління УМВС в Харківській області.

05.12.1995р. позивачу присвоєно спеціальне звання - молодший лейтенант міліції наказом МВС України № 703 о/с від 05.12.1995р.

Таким чином, позивач з 1995р. поєднував навчання у Харківському державному університеті зі службою в органах внутрішніх справ, тобто, станом на час закінчення вищого навчального закладу, а саме на 1996р., позивач мав спеціальне звання.

Також, позивач, як працівник міліції поставлений на спеціальний облік в Управлінні МВС в Харківській області, та не перебував на військовому обліку.

05.12.1995р. позивачу присвоєне перше спеціальне звання - молодший лейтенант міліції. З вказаної дати, у зв'язку з отриманням спеціального звання, та перебування на спеціальному обліку отримання ним будь якого іншого військового звання було не можливим.

На час закінчення університету ОСОБА_2 мав спеціальне звання, тому його повторне отримання було б не можливим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що при розрахунку вислуги років позивача згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має бути врахований період його навчання у вищому навчальному закладі на денній формі в період з 01.09.1991р. по 08.02.1994р. в перерахунку за один рік-шість місяців.

Оскільки позивач на денній формі перебував на навчанні в період з 01.09.1991р. по 08.02.1994р. що дорівнює 2 року, 5 місяців, 8 днів, тор в перерахунку за один рік-шість місяців вказаний період підлягає зарахуванню до вислуги років позивача в розмірі 1 рік, 2 місяці, 16 днів.

Так, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчислені має бути збільшена та складати - 23 роки, 07 місяців, 25 днів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач, суб'єкт владних повноважень, не виконав обов'язку, покладеного на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення (наказу №153-о від 26.02.2018р.).

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 16.05.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 по справі № 820/1982/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 16.07.2018.