Справа № 148/918/18
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 148/918/18

Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Ватаманюка Р.В. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2018 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.06.2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №047955 від 08.05.2018 року вбачається, що 08.05.2018 року о 10:43 год. на а/д М12 Стрій-Знамянка 221 км. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Опель Віваро", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін транспортного засобу, при цьому перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., яка розділяє транспортні потоки, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Як вбачається з позовних вимог позивача та його пояснень наданих в оскаржуваній постанові, останній, заперечуючи вчинення порушення Правил дорожнього руху зазначив, що перетнув суцільну лінію 1.1, коли здійснював обгін транспортного засобу, який рухався зі швидкістю менше - 40 км/год.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, а саме п.1.1. ч.34, відтак доказів правомірності винесення спірної постанови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII) встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями) (далі - Правила дорожнього руху). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 8.1 Правил дорожнього руху визначено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.5.1 Правил дорожнього руху горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з п.1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. (ч.5 п.1 розділу 34 "Дорожня розмітка" Правил дорожнього руху).

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП надано DWD-R диск із відеозаписом фіксації події 08.05.2018 року. З дослідженої відеофіксації місця події, наданої відповідачем, не вбачається безпосереднього перетину позивачем суцільної лінії, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, як наслідок порушення позивачем вимог пп. 1.1 п.34 ПДР України.

Окрім цього в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення в порушення ч.3 ст.283 КУпАП відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис відсутні, що виключає можливість прийняття його судом у якості належного доказу по справі.

Посилання відповідача на свідчення водія ТЗ Volkswagen lt 35 білого кольору що він рухався зі швидкістю приблизно 80-90 км/год є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами.

Так, колегія суддів вважає, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем п. 8.5.1 ПДР України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, або інші належні докази вчинення адміністративного правопорушення.

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, будь-яких належних доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП. крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

З урахуванням встановлених у справі обставин та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач при винесенні постанови від 08.05.2018 року, серії ВР №047955, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255грн., діяв не правомірно, не на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми КУпАП, твердження позивача не спростовані, а тому постанова серії ВР №047955 від 08.05.2018 року в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5