Справа № 812/1192/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року справа №812/1192/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегія суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Гайдара А.В.

Сухарька М.Г.

за участю секретаря судового засідання Борисова А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: не з"явився

відповідач1: Горбенка Є.С. (за довіреністю)

відповідач2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Луганського окружного адміністративного суду (суддя - Басова Н.М) від 21 травня 2018 року (повний текст складено 25 травня 2018 року в м.Сєвєродонецьк) у справі №812/1192/18 за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправними відмову та письмове повідомлення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області про визнання протиправною відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без становлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; - визнання протиправним письмове повідомлення №4 від 05.01.2018 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов'язання прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року№850, в розмірі установленого законом на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року позов задоволено частково, визнано протиправною відмову №15/2-4788 від 20 грудня 2017 року в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без становлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850; зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що ДФОП МВС України листом №15/2-4788 від 20.12.2017 року повернув матеріали позивача до ЛК ГУМВС України в Луганській області, як такі, що не відповідають вимогам законодавства, а отже документи були розглянуті в межах повноважень. Відповідач також вважає, що судом при винесенні рішення не вірно застосовано положення пункту 4 Порядку підстав та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установленої інвалідності працівника міліції, затв. постановою КМУ від 21.10.2015 року №850. Враховуючи, що з моменту первинного огляду МСЕК позивача пройшло більше 2 років, МВС України не вбачає законних підстав для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для непрацездатних осіб на дату встановлення 2-ї групи інвалідності. Відповідач також зазначає, що п.14 Порядку №850 регламенту є відносини сторін під час первинного призначення та виплати одноразової грошової допомоги, і ніяким чином не регулює правовідносини, викладені в даному позові.

Позивач та відповідач2, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача1, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є пенсіонером за вислугою років, інвалідом армії ІІ групи.

В серпні 2017 року позивач пройшов обстеження в Луганському комунальному закладі обласний центр медико-соціальної експертизи, за висновками якого 01.08.2017р. встановлена друга група інвалідності з 25.05.2017р., причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах ОВС (виписка до довідки серії 12 ААА № 509469).

Довідкою Голови ліквідаційної комісії УДАІ ГУМВС України у Луганській області підтверджується, що позивач дійсно з 18.07.1978 року по 14.09.2001 року проходив службу в ОВС України.

Позивач 30.10.2017р. звернувся до Ліквідаційній комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області з заявою (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлено ІІ групу інвалідності захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС. Разом з заявою позивачем було надано перелік документів.

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 20.12.2017р. №15/2-4788 повернув до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області матеріали з питання призначення позивачеві одноразової грошової допомоги , як такі, що не відповідають вимогам законодавства

У листі зазначено, що на виконання пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України, «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності градівника міліції», що набрала чинності 31 жовтня 2015 року.

Згідно з умовами пункту 4 цього Порядку визначено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено, згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Згідно надісланих матеріалів при первинному огляді МСЕК позивачеві Публічним акціонерним товариством HACK «Оранта» 18.12.2001р. було перераховано до Луганської обласної дирекції HACK «Оранта» страхову суму для здійснення виплати у зв'язку з установленням 25% втрати працездатності.

Під час повторного огляду МСЕК з 25.05.2017р. позивачу встановлено 2-гу групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності.

Таким чином та обставина, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, за умовами пункту 4 Порядку, не дає йому права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

У зв'язку із поверненням матеріалів, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України листом від 05.01.2018р. за №4 матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернула позивачеві, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно з абзацом 3 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції Закону України від 23 грудня 2015 року №900-VIII) право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції"затв. постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку № 850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, після надходження передбачених Порядком документів МВС України зобов'язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Пункт 14 Порядку № 850 не містить в собі приписів щодо розповсюдження її дії тільки під час первинного призначення та виплати одноразової грошової допомоги, а тому доводи апеляційної скарги щодо безпідставного застосування судом наведеної норми до спірних правовідносин, колегією суддів не прийняті до уваги.

У пункті 4 Порядку № 850 встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Законом України «Про міліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.02.2018р. у справі №808/1866/16.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спосіб, у який УМВС України розглянуло заяву та документи про виплату позивачеві одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, Законом №565-ХІІ та Порядком № 850 не передбачені.

Враховуючи, що листом від 20.12.2017 року №15/2-4788 позивачеві фактично було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі №812/1192/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі №812/1192/18 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 11 липня 2018 року.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 11 липня 2018 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

Судді: Гайдар А.В.

Сухарьок М.Г.