Справа № 822/674/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/674/18

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

11 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Аніщенко А.О.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання протиправною відмову відповідача здійснити переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про державну службу".

Також, позивач просив зобов'язати Летичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області взяти до уваги довідку видану відповідачем №846/04 від 31.01.2018 про складові заробітної плати державного службовця, зазначені в довідці та зобов'язати відповідача з 31.01.2018 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця за віком відповідно до ст.37 ЗУ "Про державну службу" №3723-ХІІ в розмірі 60% від заробітку відповідно виданої довідки.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.03.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області № 1225/02 від 09.02.2018 щодо переведення ОСОБА_2 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Зобов'язано Летичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області перевести з 31.01.2018 ОСОБА_2 на пенсію за віком, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Зобов'язано Летичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області провести з 31.01.2018 нарахування та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В судовому засіданні від 04.07.2018 було замінено відповідача по справі з Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, з чим погодився позивач.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволені адміністративного позову. В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції неповно та неправильно дослідженні докази та встановлені обставини справи, а також невірно застосовані норми закону.

Позивач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Разом з тим у своєму відзиві позивач зазначила, що суд першої інстанції обєктивно та повно дослідив докази по справі, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновки суду першої інстанції.

Представник відповідача підтримав доводи зазначені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши, суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі, позивач перебуває на обліку в Летичівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Хмельницької області з 01.09.1999, та отримувала пенсію, як інвалід загального захворювання третьої групи.

На підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії МСЕ № 169282 від 02.06.2009 позивачу встановлено інвалідність другої групи загального захворювання довічно, та Летичівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області Хмельницької області ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Наказом № 20-о від 31.03.2011 позивач звільнена з посади державного службовця, в зв'язку з чим їй була перерахована пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ .

На момент звільнення позивач мала страхового стажу всього 36 років 7 місяців, стажу державної служби 24 роки 9 місяців.

31.01.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання їй довідки про складові заробітної плати державного службовця

31.01.2018 Летичівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області видано відповідну довідку № 846/04.

31.01.2018 позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця за віком, в зв'язку із досягненням пенсійного віку, у відповідності до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Відповідач листом № 1225/02 від 09.02.2018 відмовив позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, мотивуючи тим, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

В обґрунтування відмови відповідач зазначив, що позивачу уже призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993, тому права на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 позивач немає.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_2 оскаржила його до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач відповідає критеріям (1. досягла пенсійного віку; 2 має страховий стаж: чоловіки - 35 років, жінки - 30 років; 3. не призначали пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року), то необхідно визнати протиправною відмову Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області №1225/02 від 09.02.2018, зобов'язати Летичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області перевести з дати звернення - 31.01.2018 позивача на пенсію за віком, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993, та зобов'язати Летичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області провести з 31.01.2018 нарахування та виплату позивачу пенсії державного службовця за віком, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

Разом з цим зазначивши, що за її заявою від 31.01.2018 необхідно не призначити пенсію державного службовця за віком у зв'язку із досягненням пенсійного віку, а перевести її із пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця за віком у зв'язку із досягненням пенсійного віку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про державну службу" визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Як передбачено, п.2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про державну службу" №889-VIII, Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ втратив чинність, крім ст.37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до п.10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про державну службу" №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про державну службу" №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 виникає за наявності страхового стажу у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років, якщо до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 пенсія не призначалася.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою КМ України від 14.09.2016 № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Також, п.3 Порядку №622 передбачається, що право на призначення пенсії відповідно до ст.37 ЗУ "Про державну службу" за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону.

Разом з тим, відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.1 ст.10, ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивач з 01.09.1999 отримувала пенсію, як інвалід загального захворювання третьої групи, з 01.04.2011 позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до ЗУ "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Враховуючи всі обставини та матеріали справи, норми законодавства та доводи сторін колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки позивач з 01.04.2011 зробила свій вибір типу пенсійного забезпечення згідно Закону України "Про державну службу" від 19.12.1993 № 3723-ХІІ.

Крім того, колегія суддів зауважує, як вірно зазначив суд першої інстанції, що довідка Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області №846/04 від 31.01.2018, не відповідає формі затвердженій правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Дана довідка (лист-відповідь) є лише відповіддю на запит і носить інформативний характер, а тому не може бути взята до уваги, ані судом при прийнятті рішення, ані відповідачем.

Враховуючи, що намір позивачки був спрямований на перехід (призначення) на пенсію по Закону України "Про державну службу" у зв"язку з досягненням нею пенсійного віку та врахування при цьому довідки №846/04 від 31.01.2018 року, яка не відповідає встановленим вимогам, то правових підстав у відповідача для переводу (призначення) не було.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

З урахуванням вищевикладеного, колегією суддів встановлено невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року скасувати.

Винести нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Летичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 липня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5