Справа № 753/1123/18
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 753/1123/18
провадження № 2-а/753/203/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ГОРБЕНКО А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_2

відповідача інспектора роти № 3 бат. № 1 УПП у м. Києві Щур І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Щур Олени Вячеславівни про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову серії ЕАА № 259093 від 09.01.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову вказує, що постановою, що винесена інспектором роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Щур О.В. його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що 09.01.2018 року о 14-07 год. в м. Києві по бул. Лесі Українки, 33, ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив стоянку на другій смузі руху чим суттєво заважав руху тролейбусів, тобто порушив п. 15.10 «д» ПДР України. Вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в момент стоянки та зупинки транспортного засобу працівниками поліції, він перебував в салоні автомобіля в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні. Вказані обставини підтверджуються відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на зовнішньому фасаді адміністративної будівлі та фрагментом відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції.

В зв'язку з цим, позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства про адміністративні правопорушення, тому просить її скасувати.

Відповідач інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Щур О.В. у відзиві заперечувала щодо задоволенню позову і просила заявлені позовні вимоги залишити без задоволення через їх безпідставність та необгрунтованість, виходячи з наступного. 09.01.2018 року, після зупинки автомобіля позивача, до водія підійшов інспектор роти № 3 батальйону № 4 полку № 1 у м. Києві ДПП рядовий поліції ОСОБА_8, пояснивши причину зупинки попросив надати документи. Водій пред'явив документ на транспортний засіб, а також посвідчення водія на ім'я ОСОБА_4 Враховуючи характер вчиненого правопорушення, Інспектором було винесено оскаржувальну постанову. При цьому водій, який представився ОСОБА_4 надав необхідні документи, ознайомився зі змістом постанови та власноручно поставив підпис під постановою, при цьому в нього не виникало зауважень щодо того, що в постанові вказані не його дані.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

По даній справі 22.02.2018 року відповідачем поданий відзив на позовну заяву. Позивачем і відповідачем заявлені клопотання про виклик свідків, які були задоволені.

ІІІ. Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, дослідженні докази.

Згідно з постановою серії ЕАА № 259093 від 09.01.2018 року, складеної інспектора роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Щур О.В., 09.01.2018 року о 14-07 год. в м. Києві по Бульвару Лесі Українки, 33, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив стоянку на другій смузі руху, чим суттєво заважав руху тролейбусів, тобто порушив п. 15.10 «д» ПДР України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч вказаним вимог КАС України, відповідачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, що в ньому викладені.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_4, пояснив, що вказана подія відбулася взимку. Він вийшов з офісу, що розташований в м. Києві по бул. Лесі Українки, 33, де на нього чекав його колега ОСОБА_9 та сів на пасажирське місце. Після того, як водій ОСОБА_9 проїхав 10 метрів, його зупинили працівники поліції та попросили пред'явити документи на транспортний засіб. Оскільки він є власником транспортного засобу, він передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, разом з ним посвідчення водія. Інших документів працівники поліції не вимагали. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, працівники поліції не встановили його винність у вчиненні правопорушення, що потягнуло за собою незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності.

Допитаний під час судового розгляду справи в якості свідків ОСОБА_9 пояснив, що 09.01.2018 року о 14-07 год. в м. Києві по Бульвару Лесі Українки, 33, саме він здійснив стоянку на другій смузі руху, а ОСОБА_4 був у салоні автомобіля в якості пасажира. Однак працівники поліції, всупереч вимогам закону, не встановили особу правопорушника, та притягнули до адміністративної відповідальності особу, яка не була суб'єктом правопорушення.

Як вбачається з показань свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, які є інспекторами УПП в м. Києві, 09.01.2018 року о 14-07 год. під час патрулювання ними було виявлено транспортний засіб, водій якого здійснив стоянку на другій смузі руху в м. Києві по бул. Лесі Українки, 33 в м. Києві, чим суттєво заважав руху тролейбусів. Після зупинки транспортного засобу вони запропонували водію надати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Після перевірки документів інспектор роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Щур О.В. винесла постанову, якою притягнула ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. При встановленні особи порушника, вони пересвідчилися в тому, що водій за кермом був схожий з особою. Що зображена на фотокартці на посвідчені водія.

Під час дослідження в судовому засіданні відеозапису з камери відеоспостереження, що розташована на зовнішньому фасаді адміністративної будівлі в м. Києві по бул. Лесі Українки, 33 та відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, вбачається, що позивач ОСОБА_4 перебував в автомобілі на пасажирському сидінні.

Зазначені обставини свідчать на користь позиції позивача про те, що він у вказаний час не керував вказаним автомобілем і його неправомірно було притягнуто відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

ІУ. Оцінка суду.

Згідно зі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин справи, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши та дослідивши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з цим постанова серії ЕАА № 259093 від 09.01.2018 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 90, 286 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА № 259093 від 09.01.2018 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.07.2018 року.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.