Справа № 2а-3206/11/1370
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2011-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2011 р. № 2а-3206/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Андрушакевич Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представник третьої особи не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова до ОСОБА_3, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Франківському районі м. Львова звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просить суд стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 24610 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані несплатою відповідачем податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та невжиттям заходів щодо сплати вказаного податку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач є платником податку з власників транспортних засобів. Крім того, ним проведено реєстрацію транспортного засобу, проте вказаного податку до бюджету відповідачем не сплачено, що зумовило звернення позивача до суду. При цьому, пояснив, що позивачем помилково зазначено у позовній заяві про сплату відповідачем податку та долучення відповідної квитанції до реєстраційної справи, оскільки такої квитанції надано не було, а сума податку до бюджету не надходила. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Заперечення обґрунтовує тим, що відповідач здійснив першу реєстрацію транспортного засобу та, при цьому, сплатив податок з власників транспортних засобів. Додатково пояснив, що за кодом транспортних засобів 8703 значаться легкові автомобілі, а тому, вважає, що ставка податку визначена не правильно. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою судового засідання 16.06.2011 року суд, в порядку ч. 2 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України, залучив до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце його проведення. Про причини неявки суд не повідомив, а тому суд ухвалив розглядати справу без його участі.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 119, 120, 121, є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN, модель 210, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, обєм двигуна 2461 куб. см., код транспортного засобу 8704, який відповідно до ст. 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ, є обєктом оподаткування.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вказаний транспортний засіб належить відповідачу, не знятий з реєстрації в органах ДАІ, отже, відповідач є платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та зобовязаний сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем проведено першу реєстрацію вказаного транспортного засобу, при цьому, квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів відповідачем не долучено, що підтверджується листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області від 31.08.2010 року вих. № 9/2074.

Згідно з розрахунком боргу ДПІ у Франківському районі м. Львова, сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті відповідачем становить 24610 грн. 00 коп. Вказана сума податку відповідачем не сплачена, що підтверджується довідкою ДПІ у Франківському районі м. Львова.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обовязкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обовязки та відповідальність платників визначається Законом України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, під податком і збором (обовязковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обовязковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ встановлює обовязок платника податків і зборів сплачувати належні суми податків і зборів (обовязкових платежів) у встановлені законами терміни. Відповідно до ч. 4 цієї статті, обовязок фізичної особи щодо сплати податків і зборів припиняється із сплатою податку і збору або його скасуванням, а також у разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів належить до загальнодержавних податків.

Податок з власників транспортних засобів, самохідних машин і механізмів, порядок його обчислення і сплати встановлюються Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ.

Стаття 1 цього Закону передбачає, що платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до ст. 2 цього Закону є обєктами оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 року № 1963-ХІІ податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому, фізичні особи - платники податку зобовязані предявляти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частина 1 ст. 7 вказаного Закону передбачає, що у разі приховування (заниження) обєктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Згідно з довідкою ДПІ у Франківському районі м. Львова, сума податкового боргу відповідача зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті при першій реєстрації транспортного засобу становить 24610 грн. 00 коп.

Виходячи з положень п.п. 1.2, 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-ІІІ, податковим зобовязанням визнається зобовязання платника податків сплати до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання, визнається податковим боргом.

Податкове зобовязання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів визнається податковим боргом у разі несплати особою вказаного податку у встановлені законом строки без застосування порядку узгодження сум такого податкового зобовязання.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, сума податкового зобовязання відповідача із сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 24610 грн. 00 коп. у встановлені строки до бюджету не сплачена, тобто визнається сумою податкового боргу. Відповідачем не представлено суду доказів щодо сплати до бюджету вказаної вище суми податкового боргу.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 119, 120, 121) до бюджету суму податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 24610 грн. 00 коп. (двадцять чотири тисячі шістсот десять гривень).

3. Судові витрати відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 05 вересня 2011 року.

Суддя Гулик А.Г.

З оригіналом згідно

Суддя Гулик А.Г.