Справа № 802/1635/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 липня 2018 р. Справа № 802/1635/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 19 березня 2018 року, досягнувши 51-річного віку, маючи загальний страховий стаж понад 33 роки, пільговий стаж за Списком № 1 - 9 років 3 місяці 14 днів, він звернувся до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пільгової пенсії у відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Разом із тим, рішенням відповідача від 26.03.2018 року №59 йому було відмовлено в призначенні пенсії на пільговим умовах у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на посаді коваля ручного кування, який підтверджений результатами проведеної атестації робочих місць.

Не згода позивача із такою відмовою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 11.06.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 11.06.2018 року відмовлено у задоволені клопотань позивача про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження та про витребування додаткових доказів.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що позивач не має необхідного 10 річного пільгового стажу роботи, а тому, як наслідок, і підстав для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Також зазначив, що період роботи позивача ковалем ручного кування з 26.05.2003 року по 18.10.2007 року (4 роки 4 місяці 23 дні) не може бути зарахований до пільгового стажу ОСОБА_1, оскільки відсутні будь-які докази проведення атестації робочих місць. З огляду на викладене, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

10.07.2018 року представником відповідача також подано заперечення на відповідь по відзиву на позовну заяву, однак суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 263 КАС України, заявами по суті справи, у даній категорії справ, є позов та відзив.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 01.10.1989 року по 30.12.1991 року (2 роки 3 місяці) працював ковалем ручного кування в ПП «Золотий колос».

В подальшому, з 04.05.1998 року працював ковалем ручного кування в управлінні Придністрянських під'їздних залізничних колій асоціації «Вінницяцукор», де пропрацював до 01.07.2002 року. Пільговий стаж за даний період з урахуванням уточнюючих довідок становить 2 роки 8 місяців 21 день.

У період з 26.05.2003 року по 18.10.2017 року ОСОБА_1 працював ковалем ручного кування в ПП «Золотий колос» (4 роки 4 місяці 23 дні).

19.03.2018 року досягнувши 51-річного віку, маючи загальний трудовий стаж понад 33 роки та пільговий стаж 9 років 3 місяці 14 днів позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі зниженням пільгового пенсійного стажу.

Разом із тим, за наслідками розгляду заяви, отримав рішення про відмову в призначенні пенсії №59 від 26.03.2018 року, яке мотивоване відсутністю у нього 10 років пільгового стажу роботи, підтвердженого результатами проведення атестації робочих місць.

Не погоджуючись із таким рішенням Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи заявлені позовну вимоги позивач зазначає, що досягнувши 51-річного віку та маючи більше половини необхідного пільгового стажу роботи - 9 років 3 місяці 14 днів, він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом із тим, заперечуючи проти задоволення даного позову, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 не має необхідного пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах навіть зі зниженням пенсійного віку, оскільки, період його роботи з 26.05.2003 року по 18.10.2017 року ковалем ручного кування в ПП «Золотий колос» (4 роки 4 місяці 23 дні), не може бути зарахований до пільгового стажу через відсутність доказів проведення у вказаний період атестації робочих місць.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року, далі - Порядок №442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383), при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є:

1) зайнятість позивача повний робочий день на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах саме за Списком №1;

2) документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця.

Верховний Суд України у постановах від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15), від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), від 2 грудня 2015 року (справа № 21- 1329а15) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Верховний Суд підтримав таку позицію у своїх постановах від 23.01.2018 (справа 732/2003/14) від 30.01.2018 (справи №506/384/17, №462/1675/14-а).

Як видно із матеріалів справи, зокрема із довідки ПП «Золотий колос» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №20 від 14.02.2017 року, атестація робочих місць коваля за період з 2003 року по 2007 рік в ПП «Золотий колос» не проводилась.

Крім того, як слідує із наявного у матеріалах справи (а.с. 30-31) висновку головного експерта з умов праці Шаргородського району Управління праці та соціального захисту населення Шаргородської районної державної адміністрації №32 від 28.07.2003 року проведення атестації робочого місця коваля ручного кування в ПП «Золотий колос» було розпочато, однак, через порушення вимог Методичних рекомендацій не було завершене.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували проведення в ПП «Золотий колос» атестації робочих місць, що, на переконання суду, виключає можливість зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи в зазначеному підприємстві починаючи з 26.05.2003 року по 18.10.2017 року (4 роки 4 місяці 23 дні) та, як наслідок, відсутність у нього необхідного пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, із зниженням пенсійного віку.

Враховуючи усі вище викладенні обставини, суд приходить до висновку, що Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області, відмовляючи позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 222, м. Шаргород, Вінницька область, ).

Повний текст рішення складено 11.07.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна