Справа № 191/1021/18(2-а/191/11/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
11 липня 2018 року справа № 191/1021/18(2-а/191/11/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Юрко І.В. Шальєвої В.А. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року у справі №191/1021/18(2-а/191/11/18) (головуючий суддя у 1 інстанції Гречко Ю.В., рішення прийнято та складено в м.Синельникове у приміщенні залі судового засідання Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 11 травня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції 1 батальйону 1 роти УПП у Дніпропетровській області Тишкова Павла Валерійовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського капрала поліції 1 батальйону 1 роти УПП у Дніпропетровській області Тишкова Павла Валерійовича (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 09.03.2018 року о 14:29:25 годин на трасі М105;

- скасувати постанову відповідача серії ЕАА №318525 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

В обгрунтування позовної заяви зазначив, що 09 березня 2018 року відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн., яку він вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам події. Посилається на незаконний розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобілю, вважає, що така справа повинна розглядатись на місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Вважає, що він був позбавлений можливості скористатися своїми права, передбаченими ст.268 КУпАП та відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року позов задоволено повністю.

Скасовано постанову поліцейського капрала поліції 1 батальону 1 роти Тишкова Павла Валерійовича Серія ЕАА № 318525 від 09.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 126 КупАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області судові витрати по справі у розмірі 704 гривні 80 копійок на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції в інтересах відповідача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.03.2018 року позивач керував автомобілем MAZDA 3 та рухався з не пристебнутим ременем безпеки, під час перевірки не мав при собі дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимогу п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, на підставі чого відносно нього було складено постанову серії ЕАА №318525 від 09.03.2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП. Оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам встановленим Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Зауважив, що перевірка страхового полісу через централізовану базу даних МТСБУ за маркою, серією номера та номером автомобіля позивача на момент складання постанови не дала ніяких результатів, тобто діючого страхового полісу на дату складання оскаржуваної постанови позивач не мав взагалі та не мав і до дати складання апеляційної скарги. Належного обґрунтування суду стосовно відсутності складу правопорушення в діях позивача судом не було зазначено, діючий поліс позивач разом з позовною заявою до суду не надав, а тому позивачем не спростовано вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі про дату і місце розгляду справи повідомлені належним чином, апелянт в апеляційній скарзі просив справу розглядати в порядку письмового провадження, позивач та відповідач жодних клопотань чи заяв до суду не надав, тому апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту правомірності прийнятого ним рішення та винесення оскаржуваної постанови.

Також відповідач, складаючи постанову відносно позивача діяв в порушення ст.280 КУпАП - не з`ясував всі обставини, зазначив відомості щодо винності особи у вчиненні адміністративних правопорушень та визначив покарання у межах санкцій визначених ч.1 ст.126 КУпАП, не надавши позивачу, як встановлено під час розгляду справи ніяких доказів вчинення правопорушення, що вказує на неправомірність дій відповідача та обґрунтованість позовних вимог позивача.

В результаті досліджених доказів, судом першої інстанції встановлено, що позивач не вчиняв даних порушень і постанова у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно нього підлягає скасуванню, за відсутністю в його діях складу даних адміністративних правопорушень.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що 09.03.2018 року поліцейським капралом поліції 1 батальйону 1 роти УПП у Дніпропетровській області Тишковим Павлом Валерійовичем було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №318525 від 09.03.2018 року, якою до позивача застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

У вказаній постанові зазначено, що 09.03.2018 року позивач керував автомобілем MAZDA 3 номерний знак НОМЕР_1 та рухався з не пристебнутим ременем безпеки, під час перевірки не мав при собі дійсного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимогу п.2.1 «ґ» - відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабміну від 10.10.2001 року №1306 (далі ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із вимогами чиного законодавства.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до п.2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з пп. «а» п.2.4(а) Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З вищенаведених норм випливає, що водій повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, відсутність у водія одного з таких документів чи не пред`явлення на вимогу поліцейського одного з наведених документів тягне за собою накладення штрафу, у відповідності до ч.1 ст.126 КУпАП.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з абз.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Абзацем 4 ст.258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частиною першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частиною першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одиннадцятою статті 1й33-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача про необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення є безпідставними, з огляду на приписи ч.4 ст.258 КУпАП та п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

З вищевикладених норми вбачається, що в розглядуваному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження доводів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення - відсутності у нього на момент притягнення до адміністративної відповідальності діючого поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правомірності прийняття оскаржуваної постанови, апелянт надав до суду витяги з Централізованої бази даних МТСБУ за номерним знаком автомобіля позивача НОМЕР_1 , з яких вбачається, що поліс та ТЗ № НОМЕР_1 не знайдено, тобто діючий поліс на транспортний засіб у позивача на момент прийняття спірної постанови був відсутній.

З позовної заяви не вбачається, що позивач заперечував проти доводів щодо відсутності в нього діючого поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позовні вимоги ґрунтуються на доводах щодо незаконного розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки автомобілю та порушення вимог щодо процедури розгляду справи.

Жодних доказів щодо наявності у позивача діючого поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент притягнення його до адміністративної відповідальності, до суду не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним факт керування позивачем 09.03.2018 року транспортним засобом за відсутності діючого поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та факт не пред`явлення такого полісу на вимогу поліцейського, що і стало підставою для накладення на нього адміністративного стягнення.

З матеріалів справи не вбачається порушень відповідачем процедури розгляду справи про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає, що поліцейський капрал поліції 1 батальйону 1 роти УПП у Дніпропетровській області Тишков Павло Валерійович врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, правомірно виніс постанову та наклав на позивача адміністративне стягнення, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року у справі №191/1021/18(2-а/191/11/18) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції 1 батальйону 1 роти УПП у Дніпропетровській області Тишкова Павла Валерійовича про скасування постанови - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції 1 батальйону 1 роти УПП у Дніпропетровській області Тишкова Павла Валерійовича про скасування постанови - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили 11.07.2018 року та відповідно до ч.3 ст.272, ст.286 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 11.07.2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

В.А.Шальєва