Справа № 755/7078/16-а (755/10524/17)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року

Київ

справа №755/7078/16-а (755/10524/17)

адміністративне провадження №К/9901/43274/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 755/7078/16-а (755/10524/17)

за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року, постановлену головуючим суддею Яровенко Н.О., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьмишиної О.М., суддів Глущенко Я.Б., Шелест С.Б., за заявою Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну способу і порядку виконання рішення суду,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив поновити процесуальний строк звернення з даним позовом до суду; визнати протиправними дії Управління щодо відмови у проведенні йому перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача перевести його на державну пенсію з 06.01.2011 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75% державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, здійснити її перерахунок та виплату.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не донарахування та виплати ОСОБА_1 державної пенсії. Зобов'язано Лівобережне об'єднання Управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії з 23.07.2011 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії в розмірі 75% державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У липні 2017 року Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бочковський Т.О. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням, в якому просив змінити порядок та спосіб виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року у справі №755/7078/16-а на підставі якого Дніпровським районним судом м. Києва 1 лютого 2017 року видано виконавчий лист №755/13789/16-ц, шляхом стягнення з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованості у розмірі 28775,79 грн., нарахованої на виконання рішення суду Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року, подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бочковського Т.О. про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено. Змінено спосіб виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 3 листопада 2017 року шляхом стягнення з Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 28775,79 грн., які нараховані Лівобережним об'єднанням управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Задовольняючи подання суди виходили з того, що зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни зобов'язання здійснити виплати на стягнення цих виплат, у разі виконання боржником зобов'язальної частини рішення про нарахування соціальних виплат та невиконання судового рішення в частині проведення таких виплат.

У листопаді 2017 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні подання відмовити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що змінивши спосіб виконання постанови із зобов'язання виплатити кошти на стягнення, змінено постанову по суті, тобто змінено обраний судом відповідно до статті 162 КАС України при ухваленні рішення спосіб відновлення порушеного права

14 грудня 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу, в яких останній зазначив про незгоду з касаційною скаргою та обґрунтованість судових рішень.

Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Згідно ч. 1ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

За наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Під порядком виконання рішення слід розуміти визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також прав і обов'язків суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Частиною 2 ст. 263 КАС України встановлено, що зміна способу і порядку виконання рішення допускається у лише виняткових випадках. Наприклад, необхідність у зміні способу та порядку виконання виникає тоді, коли при виконанні рішення, яким присуджено певні речі, виявляється неможливість виконання за відсутності присудженого майна внаслідок його знищення, пошкодження або підміни. Зміна способу і порядку виконання полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Посилання Головного державного виконавця на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному статтею 2 Закону України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Для відновлення права ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії судом прийнято постанову про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату державної пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії в розмірі 75% державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи, що відповідало заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності, закріпленому у статті 11 КАС України (в редакції, яка була чинною на час звернення до суду із цим позовом).

Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Таким чином, Суд вважає помилковими висновки судів про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи вищезазначене, має місце неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права, що є підставою для скасування судових рішень повністю та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні подання.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 листопада 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бочковського Т.О. про зміну способу та порядку виконання постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року - відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду