Справа № 805/1998/18-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 р. Справа№805/1998/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття рішення: 13 год. 50 хв.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" до Донецької митниці Державної фіскальної служби, третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та незаконними,-

за участю представників сторін:

від позивача - Шишко Ю.А., довіреність від 06.03.2018 року № 010/8

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність від 20.02.2018 року № 22/Д/05-70-00

третя особа - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Дружківський завод металевих конструкцій» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби, в якому, з урахуванням змін позовних вимог, просить суд:

- визнати дії Донецької митниці Державної фіскальної служби по встановленню необхідності сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого Приватним акціонерним товариством "Дружківський завод металевих конструкцій" від АТ "Оскольський електрометалургійний комбінат" (Російська Федерація) за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00, ввезеного за електронними митними деклараціями №№ UA700010/2018/001259 від 02.03.2018 року, UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року, UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року, UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року, UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року, UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року протиправними;

- визнати дії Донецької митниці Державної фіскальної служби по відмові в проведенні митного оформлення товару без сплати остаточного антидемпінгового мита, ввезеного за електронною митною декларацією № UA 700010/2018/001259 від 02.03.2018 року Приватного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів» незаконними.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідача позивачем було безпідставно сплачено антидемпінгове мито у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого від АТ "Оскольський електрометалургійний комбінат" (Російська Федерація), ввезеного за електронними митними деклараціями №№ UA700010/2018/001259 від 02.03.2018 року, UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року, UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року, UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року, UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року, UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року. Крім того, раніше, відповідачем, на думку позивача, протиправно відмовлено у митному оформленні товару без сплати остаточного антидемпінгового мита, ввезеного за електронною митною декларацією № UA 700010/2018/001259 від 02.03.2018 року. З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 805/1998/18-а та призначено підготовче засідання на 24.04.2018 року о 16 год. 30 хв.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - фізичну особу - підприємця ОСОБА_1; підготовче засідання у даній справі відкладено до 16.05.2018 року до 14 год. 00 хв.

27 квітня 2018 року та 06 червня 2018 року представником відповідача через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на позов та заперечення, відповідно, в яких, окрім іншого зазначено, що в спірних правовіднисинах при здійсненні відповідачем митних формальностей за спірними митними оформленнями Картка відмови у прийнятті митної декларації, прередбачена п. 10 частини одинадцятої ст. 264 Митного кодексу України, не оформлювалась, а отже і дії по відмові у митному оформленні не вчинялись з боку митниці. Позивачем не обгрунтовано та не підтверджено документально порушення його прав та інтересів внаслідок дій посадових осіб відповідача. Таким чином, твердження позивача про протиправність дій відповідача щодо відмови йому у митному оформленні товару без сплати остаточного антидемпінгового мита є безпідставними, оскільки жодних дій по відмові в прийнятті митної декларації посадової особи митниці не вчиняли, даний факт взагалі відсутній і не підтверджується жодним доказом у справі як того вимагають приписи ст.ст. 72, 73, 75 Кодексу адміністративного судочинства України. З огляду на таке, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

У судовому засіданні 16 травня 2018 року розгляд справи №805/1998/18-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" до Донецької митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів від 02.03.2018 року відкладено на 18 травня 2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 805/1998/18-а на 30 днів, заяву позивача про уточнення позовних вимог задоволено та відкладено підготовче засідання по справі до 14.06.2018 року.

Протокольною ухвалою суду від 14 червня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 14 червня 2018 року об 11:30 год.

У судовому засіданні 14 червня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом була оголошена перерва до 04 липня 2018 року на 13:00 год.

У судове засідання призначене на 04 липня 2018 року в режимі відеоконференції з'явились повноважні представники сторін та підтримали свої вимоги викладені в позовній заяві, відзиві та додаткових поясненнях

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що є відомості в матеріалах справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2018 року до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби надійшла електронна митна декларація на товар, поставлений позивачу за Контрактом від 23.12.2016 року № СДРЗ - 309949, яку створено декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, що діє від імені та в інтересах позивача, та присвоєно довідковий номер №6288.

Під час обробки зазначеної вище митної декларації відповідачем за допомогою програмного комплексу «АСМО Інспектор» виявлено грубі помилки, які не дозволили останньому здійснити митні процедури щодо прийняття зазначеної митної декларації до оформлення та проведення реєстрації.

Як зазначено відповідачем в Відзиві на позовну заяву, програмним комплексом «АСМО Інспектор» в автоматичному режимі (без втручання посадових осіб митного поста) було сформовано Повідомлення декларанту про неможливість прийняття митної декларації до оформлення та проведення її реєстрації, оформлене Протоколом перевірки №106756 від 02.03.2018 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Зазначеним Протоколом декларанту надано роз'яснення по суті виявленої митним органом помилки, допущеної при складанні електронної митної декларації від 02.03.2018 року, а саме:

- «графа В не відповідає сумі граф 47 для виду платежу 23: сума 47 граф (СП 01 + СП 02 + СП 99) складає 166535, 23 грн., в графі В - 0»;

- «графа В не відповідає графі сумі граф 47 для виду платежу 28: сума 47 граф (СП 01 + СП 02 + СП 99) складає 252288,28 грн., в графі В - 218981,24 грн.».

Надалі, цього ж дня, 02.03.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до відповідача подано електронну митну декларацію на зазначену вище партію товару, яку зареєстровано відповідачем за № UA 700010/2018/001259 та прийнято до митного оформлення відповідачем.

У вказаній митній декларації декларантом задекларовано наступний товар:

- №1 «Прутки гарячекатані, з легованої сталі, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР21 (діаметр 21 мм), зі сталі марки 40Х, у мотках», код УКТЗЕД 7227 90 95 00, країна походження - Російська Федерація;

- №2 «Пруток гарячекатаний, з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 17 (діаметр 17 мм), зі сталі марки 35, у мотках», код УКТЗЕД 7213 99 90 00, країна походження - Російська Федерація.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 700010/2018/001259 від 02.03.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Надалі, 06.03.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «Прутки гарячекатані з легованої сталі, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), зі сталі марки 40Х, у мотках (23-В1-НМД / 40Х - 1ГП - 66Т - ГОСТ 10702-2016)», код УКТЗЕД 7227 90 95 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 2 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 17 (діаметр 17 мм), зі сталі марки 35, у мотках (17-В1-НМД / 35 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 90 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 3 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі марки 35, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, довжиною 5000-6000 мм, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), у пачках (23-В1-ІУ / 35-2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7214 99 79 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 4 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), зі сталі марки 20, у мотках (23-В1-НМД / 20 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 10 00, країна походження - Російська Федерація.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Також, 12.03.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 23 (діаметр 23 мм), зі сталі марки 20, у мотках (23-В1-НМД / 20 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 10 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 2 «Пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 17 (діаметр 17 мм), зі сталі марки 35, у мотках (17-В1-НМД / 35 - 2ГП - М1 - ТВ1 - ГОСТ 1050-2013)», код УКТЗЕД 7213 99 90 00, країна походження - Російська Федерація;

- № 3 «Прутки гарячекатані з легованої сталі, ГОСТ 2590-2006, з круглим поперечним перерізом: - КР 25 (діаметр 25 мм), зі сталі марки 40Х, у мотках (В1-НМД / 25 ГОСТ - 2590-2006 / 40Х 1ГП - 66Т - ГОСТ 10702-2016)», код УКТЗЕД 7227 90 95 00, країна походження - Російська Федерація.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

21.03.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7214 99 39 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, у пачках, ГОСТ 2590-2006»;

- № 2 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, у пачках, ГОСТ 2590-2006»;

- № 3 «код УКТЗЕД 7228 30 69 00, пруток гарячекатаний з легованої сталі марки 40Х, довжиною 5000-6000 мм, у пачках, ГОСТ 4543-2016».

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

26.03.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Крім того, 02.04.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Також, 02.04.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Крім того, 04.04.2018 року декларантом фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах позивача, до митного поста «Краматорськ» Донецької митниці Державної фіскальної служби подано, а останнім прийнято, митну декларацію № UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року, щодо митного оформлення товару:

- № 1 «код УКТЗЕД 7213 99 10 00, пруток гарячекатаний з нелегованої (вуглецевої) сталі, без вм'ятин, ребер та інших рельєфів, ГОСТ 2590 - 2006».

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем при митному оформленні товару за митною декларацією № 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року самостійно нараховано та сплачено остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% від митної вартості товару.

Позивачем до відповідача та Державної фіскальної служби України направлено Скарги від 06.03.2018 року, від 19.03.2018 року, щодо повернення надмірно сплачених коштів антидемпінгового мита за поданими позивачем митними деклараціями.

Листом відповідача «Про повернення грошових коштів» від 10.04.2018 року № 2598/10/05-70-19-02, копія якого наявна в матеріалах справи, повідомлено позивача, що остаточне антидемпінгове мито застосовано до задекларованих товарів у відповідності до вимог Рішення, у зв'язку з чим, сплачену ним до Держбюджету його суму у розмірі 15,21% від митної вартості товару не є помилково та/або надміру сплаченою сумою грошового зобов'язання та не підлягає поверненню платнику відповідно до норм Податкового кодексу України та Митного кодексу України.

Листом Державної фіскальної служби України «Про застосування антидемпінгового мита» від 04.05.2018 року №15479/6/99-99-14-04-01-15, копія якого наявна в матеріалах справи, повідомлено позивачу, що справляння остаточного антидемпінгового мита здійснюється відповідно до опису товару.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої ст. 51 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. Рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Згідно з частинами дев'ятою та десятою ст. 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

А частиною дванадцятою цієї ж статті передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відповідно до частин п'ятої та шостої ст. 264 Митного кодексу України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до ст. 271 Митного кодексу України, мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою ст. 275 Митного кодексу України у випадках, передбачених законами України (якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України), з метою захисту економічних інтересів України та українських товаровиробників у разі ввезення товарів на митну територію України, незалежно від інших видів мита, можуть застосовуватися особливі види мита: 1) спеціальне мито; 2) антидемпінгове мито; 3) компенсаційне мито; 4) додатковий імпортний збір.

Частиною четвертою ст. 275 Митного кодексу України передбачено, що антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об'єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.

Відповідно до ст. 278 Митного кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

А згідно з частиною дев'ятою ст. 280 Митного кодексу України особливі види мита нараховуються за ставками, встановленими рішеннями Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про застосування антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, відповідно до законів України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту», «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту», «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну».

Обов'язок із сплати митних платежів у разі ввезення товарів на митну територію України, відповідно до ст. 289 Митного кодексу України виникає з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України та припиняється, відповідно до ст. 290 Митного кодексу України, при виконанні обов'язку із сплати митних платежів.

Особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, є декларант. Якщо декларування товарів здійснюється особою, уповноваженою на це декларантом, на таку особу покладається обов'язок із сплати митних платежів солідарно з декларантом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» від 22.12.1998 року №330-XIV (надалі - Закон №330) цей Закон визначає механізм захисту національного товаровиробника від демпінгового імпорту з інших країн, митних союзів або економічних угруповань. Він регулює засади і порядок порушення та проведення антидемпінгових розслідувань і застосування антидемпінгових заходів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону № 330, антидемпінгові заходи - попередні або остаточні заходи, що застосовуються відповідно до цього Закону під час або за результатами антидемпінгового розслідування.

Згідно з п. 2 ст. 1 Закону № 330, антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об'єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).

А відповідно до п. 14 цієї ж статті, країна імпорту - Україна.

Згідно з частиною шостою ст. 16 Закону № 330, остаточне антидемпінгове мито справляється у відповідному розмірі та у кожному випадку окремо на недискримінаційній основі, незалежно від країни експорту, якщо у рішенні Комісії визначається, що імпорт відповідного товару є об'єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, за винятком імпорту, щодо якого відповідно до цього Закону експортером було взято відповідні зобов'язання. У цьому рішенні Комісія визначає кожного постачальника товару, імпорт якого в країну імпорту є об'єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів. У разі, якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками з однієї країни та неможливо визначити всіх цих постачальників, у рішенні Комісії зазначається ця країна експорту. Якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками більше ніж з однієї країни, у рішенні Комісії можуть бути зазначені або всі постачальники, або, у разі неможливості визначення всіх постачальників відповідного товару, - всі країни експорту. Комісія у своєму рішенні встановлює розмір ставки остаточного антидемпінгового мита, яким обкладається товар постачальника (виробника, експортера, імпортера), імпорт якого в країну імпорту є об'єктом застосування антидемпінгових заходів. Якщо неможливо визначити постачальника (виробника, експортера, імпортера), у цьому рішенні визначається розмір ставки остаточного антидемпінгового мита для відповідної країни експорту.

Відповідно до частини восьмої цієї ж статті, остаточне антидемпінгове мито сплачується за ставкою та на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування остаточних антидемпінгових заходів. Остаточне антидемпінгове мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при імпорті в країну імпорту товарів.

Частиною першою ст. 28 Закону №330 передбачено, попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів. Зазначене мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при ввезенні на митну територію країни імпорту певних товарів. Щодо імпорту товару одним постачальником не можуть одночасно застосовуватися антидемпінгове та компенсаційне мито.

Згідно з частиною другою цієї ж статті, Міністерство публікує у газеті повідомлення про рішення, згідно з яким запроваджується справляння попереднього або остаточного антидемпінгового мита, рішення про прийняття зобов'язань експортера щодо припинення демпінгового імпорту або про припинення антидемпінгових розслідувань чи антидемпінгових процедур без застосування антидемпінгових заходів. З метою дотримання вимог щодо захисту конфіденційної інформації ці рішення повинні містити перелік експортерів, якщо це можливо, або заінтересованих країн, опис товару, резюме фактів і основні висновки щодо наявності демпінгу та шкоди. Копія рішення надсилається відомим заінтересованим сторонам. Положення цієї частини застосовуються також до відповідних рішень про перегляди антидемпінгових заходів.

Так, з Повідомлення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування останточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації», 28 грудня 2017 року Міжвідомча комісія з міжнародної торгівлі (далі - Комісія) відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» (далі - Закон) розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія:

1) зробила позитивний висновок: стосовно наявності в період розслідування (2016 р.) демпінгового імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації; щодо обґрунтованості методу, на підставі якого було визначено демпінгову маржу; зробила позитивний висновок щодо наявності істотної шкоди, заподіяної національному товаровиробникові, що підтверджується погіршенням соціально-економічних показників національного товаровиробника протягом 2014-2016 рр., зокрема: скоротилися обсяги виробництва (8,55 %) та обсяги використання виробничих потужностей (10,85 %), зменшилися обсяги продажу товару на внутрішньому ринку України (1,75 %) та частка національного товаровиробника на внутрішньому ринку України (7,20 %), скоротився персонал (15,37 %), зменшився обсяг інвестицій (8,01 %) тощо;

2) установила, що: протягом періоду дослідження демпінговий імпорт в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації призвів до значного зниження цін на подібний товар, а в період розслідування ціни демпінгового імпорту були нижче цін подібного товару національного товаровиробника; існує причинно-наслідковий зв'язок між демпінговим імпортом в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації та істотною шкодою, заподіяною національному товаровиробнику; національні інтереси України потребують застосування остаточних антидемпінгових заходів.

У зв'язку із зазначеним та відповідно до статті 16 Закону Комісія прийняла рішення № АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:

Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами

7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00,

7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00,

7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00,

7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00,

7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п'ять років.

Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.

Остаточне антидемпінгове мито справляється у відсотках до митної вартості товару, опис якого зазначено вище.

Сплата остаточного антидемпінгового мита здійснюється в готівковій чи безготівковій формі, або шляхом унесення суми мита на депозит, або оформлення відповідного боргового зобов'язання, якщо інше не передбачено законодавством України.

Остаточне антидемпінгове мито стягується органами доходів і зборів (митницями) України незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів).

Застосування остаточних антидемпінгових заходів не повинно створювати перешкод для здійснення митного оформлення.

Як було зазначено позивачем в адміністративному позові та заяві про зміну позовних вимог, 02.03.2018 року відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу у митному оформленні товару та прийнятті митної декларації № 6288. про що м/п «Краматорськ» заповнено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів від 02.03.2018 року без номеру. Причиною такої відмови на переконання відповідача, є необхідність справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару з Російської Федерації у розмірі 15,21%.

У зв'язку з необхідністю випуску товару, 02.03.2018 року третьою особою в особі позивача оформлено нову митну декларацію № UA 700010/2018/001259 та нараховане остаточне антидемпінгове мито у розмірі 15,21% на суму 145081,23 грн. та 21 454,00 грн.

Проте, в матеріалах справи будь-які докази прийняття відповідачем Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів від 02.03.2018 року за МД № UA 700010/2018/001259, якою, на думку позивача, порушено його права та інтереси, відсутні.

Згідно з частинами першою та другою ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

А відповідно до частини першої ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 10 квітня 2012 року № 21-1115во10 у справі за позовом Акціонерного товариства «Санофі-Авентіс Франція» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи: Державне підприємство «Державний фармакологічний центр Міністерства охорони здоров'я України», Відкрите акціонерне товариство «Фармак», Компанія «Мілі Хелскере Лімітед», Компанія «Новахім Індастріз Лімітед» про визнання протиправними та скасування рішень, Відповідно до статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень. Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Із наведених положень убачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) №1-10/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Системний аналіз, який провів Конституційний Суд України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі № 800/206/15 за позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, про визнання незаконним акта Президента України, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

З огляду на зазначене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані позивачем дії відповідача по відмові в проведенні митного оформлення товару без сплати остаточного антидемпінгового мита, ввезеного за електронною митною декларацією № UA 700010/2018/001259 від 02.03.2018 року Приватного акціонерного товариства «Дружківський завод металевих виробів» не могла спричинити порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері, оскільки такі дії згідно чинного законодавства мають місце лише у формі відповідних рішень, які в даному випадку, відповідачем не приймались. За таких обставин, такі дії не можна вважати юридично значимими для позивача, оскільки вони не могли мати безпосереднього впливу на його суб'єктивні права та обов'язки, а отже не можуть породжувати для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та впливати на його права та обов'язки.

Щодо адміністративного позову в частині позовних вимог про визнання дії Донецької митниці Державної фіскальної служби по встановленню необхідності сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару, отриманого Приватним акціонерним товариством «Дружківський завод металевих конструкцій» від АТ «Оскольський електрометалургійний комбінат» (Російська Федерація) за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00 ввезеного за електронними митними деклараціями №№ UA700010/2018/001259 від 02.03.2018 року, UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року, UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року, UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року, UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року, UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року протиправними, судом встановлено наступне.

Твердження позивача щодо встановлення відповідачем перешкод для митного оформлення товару, ввезеного на Україну за електронними митними деклараціями №№ UA700010/2018/001259 від 02.03.2018 року, UA 700010/2018/001328 від 06.03.2018 року, UA 700010/2018/001384 від 12.03.2018 року, UA 700010/2018/001634 від 21.03.2018 року, UA 70010/2018/001743 від 26.03.2018 року, UA 700010/2018/001974 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/001977 від 02.04.2018 року, UA 700010/2018/002039 від 04.04.2018 року, шляхом встановлення остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% є безпідставними, оскільки необхідність сплати остаточного антидемпінгового мита у розмірі 15,21% при митному оформленні товару за кодами УКТЗЕД 7213 99 90 00, 7213 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 79 00, 7227 90 95 00, 7228 30 69 00, ввезеного в Україну з Російської Федерації, встановлено не діями відповідача, а Митним кодексом України, Законом України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» та Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» від 28 грудня 2017 року № АД-382/2017/4411-05, у той час, як відповідачем (органом доходів і зборів (митницею) України) лише стягується остаточне антидемпінгове мито незалежно від сплати інших податків і зборів (обов'язкових платежів).

Крім того, посилання позивача на те, що опис товару, який ним задекларовано за спірними деклараціями, має здійснюватись за державними стандартами по виробництву сортового прокату не беруться до уваги судом, оскільки Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» від 28 грудня 2017 року не містить посилання на будь - які стандарти виробництва та якості продукції, а згідно з нормами Закону України «Про митний тариф України» для митних цілей товари класифікуються в УКТ ЗЕД за Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД та виходячи з їх визначальних характеристик для таких цілей.

З огляду на таке, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в зазначеній вище частині.

Згідно з частиною другою ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного вище, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих конструкцій" слід відмовити повністю.

Відповідно до частини першої ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

А згідно з частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Питання розподілу судових витрат на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не вирішується у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" до Донецької митниці Державної фіскальної служби, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та незаконними - відмовити повністю.

Вступну та резолютивну частину рішення складено у нарадчій кімнаті та проголошено у судовому засіданні 04 липня 2018 року в присутності представників сторін, що з'явилися.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 липня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подала, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідні положення КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кочанова П.В.