Справа № 754/14582/17
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/294/18
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва у складі

головуючої судді Таран Н.Г.

при секретарі Двірко Т.В.,

без участі сторін

розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування рішення у формі постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2017 року до Деснянського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування рішення у формі постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії.

В позовній заяві позивач вказує, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист №2-22//11 виданий Деснянським районним судом м. Києва, про зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсії за віком починаючи з 05.04.2010 року.

24.10.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М., при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа винесено постанову, якою було закінчено виконавче провадження №54477732 з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М., при примусовому виконанні виконавчого листа на підставі ч. 3 ст. 63, ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 КК України, на адресу Деснянського УП ГУНП України в м. Києві направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності винних посадових Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за невиконання виконавчого документу.

Інформацію про вчинені дії для виконання судового рішення до матеріалів виконавчого провадження №54477732 боржником не надано.

У зв'язку з вищевикладеним позивач просить скасувати рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дякона Н.М. у формі постанови про закінчення виконавчого провадження №54477732 від 24.10.2017 року. Зобов'язати відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо вжиття заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №54477732 у встановлений Законом строк.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність, в зв'язку з неможливістю з'явитися до суду.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.205 КАС України, суд розглядає справу у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі, що передбачено ч.4 ст.287 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий лист №2-22//11 виданий Деснянським районним судом м. Києва, про зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсії за віком починаючи з 05.04.2010 року.

24.10.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М., при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа винесено постанову, якою було закінчено виконавче провадження №54477732 з виконання виконавчого листа.

Крім того, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.10.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М., при примусовому виконанні виконавчого листа на підставі ч. 3 ст. 63, ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 КК України, на адресу Деснянського УП ГУНП України в м. Києві направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності винних посадових Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за невиконання виконавчого документу.

Отже, юридичною підставою для прийняття постанови від 24.10.2017 року про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець зазначає ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», а фактичною - невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 ст. 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктами 4,5 частини 1 Статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» та пунктами 4, 5, 6 ч.1 ст.4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначені принципи діяльності органів державної виконавчої служби і засади виконавчого провадження, а саме диспозитивності, справедливості, неупередженості, об'єктивності та обов'язковості виконання рішень.

За змістом положень п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що достатньою та необхідною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є виконання вищезазначених вимог та вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, невиконання рішення суду та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з формальних підстав призведе до того, що Постанова суду не буде виконана, що суперечить основним принципам національного законодавства України та практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статей 8,9 КАС України є його складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 7 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії»: по-перше, нагадав, що п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п.1 ст.6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду».

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 2006 року у справі «Васильєв проти України» зазначив, що виконання рішення щодо боржника залишається обов'язком держави.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вжито всіх заходів щодо виконання виконавчого листа №2-22//11 виданого Деснянським районним судом м. Києва, про зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплати ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком та державної пенсії не менше 6 мінімальних пенсії за віком починаючи з 05.04.2010 року, а викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про виконавче провадження»,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про скасування рішення у формі постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії, - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дяконом Н.М. від 24.10.2017 року про закінчення виконавчого провадження №54477732 з примусового виконання виконавчого листа №2-22/11 виданого 11.02.2016 року Деснянським районним судом м. Києва.

Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №54477732 з примусового виконання виконавчого листа №2-22/11 виданого 11.02.2016 року Деснянським районним судом м. Києва.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Таран