Справа № 817/406/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/406/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "27" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , -

суддя в 1-й інстанції - Друзенко Н.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м.Рівне,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 695-17 від 25.06.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VIII, згідно з яким, зокрема, ст.267 Податкового кодексу України викладена в новій редакції, якою запроваджено транспортний податок для юридичних та фізичних осіб по автомобілям до 5-років з об'ємом двигуна понад 3000 см.куб. Зазначає, що 27.01.2015 Дубровицькою міською радою рішенням № 945 "Про встановлення транспортного податку" встановлено такий місцевий податок. Також позивач зазначає, що в серпні 2015 року у зв'язку з нагадуванням працівника Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області ним було сплачено даний податок у сумі 22916,67 грн. Зазначає, що ним до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (як правонаступника Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області) було подано заяву з проханням повернути помилково сплачену суму податку та переглянути податкове повідомлення-рішення про нарахування даного податку. 05.01.2018 на адресу позивача надійшов конверт від ГУ ДФС у Рівненській області з відповіддю-рішенням начальника Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на бланку Головного управління ДФС у Рівненській області, яким було відмовлено в повернені коштів в зв'язку із відсутністю переплати по транспортному податку. Також у відповіді-рішенні вказано, що позивачу нараховано транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік на суму 22916,67 грн. Також зазначає, що 25.01.2018 Головне управління ДФС у Рівненській області надало відповідь, в якій зазначило, що позивачу нараховано податкові зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік за податковим повідомленням-рішенням форми "Ф" від 27.06.2015 року за № 695-17 та до відповіді було долучену завірену копію податкового повідомлення-рішення від 25.06.2017. Вважає, що будь-яке рішення фіскального органу про нарахування транспортного податку фізичній особі в 2015 році є протиправним.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 25.06.2015 № 695-17, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб, у розмірі 22 916,67 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Сарненська об'єднана державна податкова інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області подала апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконання вимог пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України Дубровицькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 25.07.2015 року № 695-17, яким ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб на суму 22916,67 грн.(а.с.28,44).

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 звернувся із заявою до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.12.2017 з проханням повернути помилково сплачену суму транспортного податку за 2015 рік в розмірі 22 916,67 грн. та переглянути податкове повідомлення-рішення про нарахування транспортного податку (а.с.18).

Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області листом від 04.01.2018 за № 2/14з/17-00 надала відповідь на заяву позивача від 29.12.2017 в якій зазначила, що згідно інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 станом на 02.01.2018 переплата за транспортний податок з фізичних осіб відсутня. Також зазначено, що на підставі даних отриманих з органів внутрішніх справ у 2015 році фіскальної службою був нарахований транспортний податок на автомобіль марки TOYOTAHIGHLANDER, 2012 року випуску, об'ємом двигуна 3456 куб.см. Вказаний автомобіль зареєстрований позивачем 11.02.2015 року. Згідно податкового повідомлення-рішення транспортний податок нарахований в сумі 22 916,67 грн., дане податкове повідомлення - рішення отримане 27.06.2015. Сума сплаченого податку надійшла до бюджету 14.08.2015 року. Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області залишає без розгляду заяву щодо повернення зайво сплачених коштів транспортного податку за 2015 рік (а.с.19).

19.01.2018 ОСОБА_2 звернувся з заявою до Головного управління ДФС у Рівненській області, Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, Дубровицького відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про надання податкового повідомлення-рішення від 27.06.2015 про нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання з транспортного податку в сумі 22 916,67 грн. або належним чином завіреної ксерокопії (а.с.21).

Дубровицьке відділення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області листом від 23.01.2018 вих. № 142/17-05 перенаправило заяву для розгляду в Головне управління ДФС у Рівненській області (а.с.24, 25).

Сарненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області листом від 25.01.2018 за № 2/17-14-08-20 заяву від 19.01.2018 надіслала до Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с. 26).

Головне управління ДФС у Рівненській області на заяву від 19.12.2018 щодо надання податкового повідомлення-рішення по транспортному податку повідомило, що податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 695-17 від 25.06.2015 сформовано по транспортному податку з фізичних осіб , та вручено 25.06.2015. Додатком до вказано листа є завірена копія корінця податкового повідомлення - рішення форми "Ф" № 695-17 від 25.06.2015 (а.с. 27-28).

Вважаючи, що вказане податкове повідомлення рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Дубровицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 25.06.2015 № 695-17, відповідно до якого ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб, у розмірі 22 916,67 грн. не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправних рішень суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (далі - Закон № 71-VIII), яким, шляхом викладення в новій редакції статті 267 ПК України, введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Приписи підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування, у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу, є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

При цьому, згідно пункту 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Згідно з підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

З наведеного вбачається, що транспортний засіб позивача підпадає під визначення об'єкту оподаткування транспортним податком відповідно до статті 267 ПК України в редакції Закону № 71-VIII, тобто автомобіль ОСОБА_2 використовувався до 5 років (2012 року випуску) і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (а саме, 3456 куб.см.).

Щодо твердження апелянта, що транспортний податок є новим видом податку, встановленим Законом України № 71-VIIІ від 28 грудня 2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу). Поміж тим, відповідно до пункту 9.4 статті 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (підпункт 10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, які визначено пунктом 7.1 статті 7 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до статті 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII, що діє з 01.01.2015), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з ПК України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, відповідно до пункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також пунктом 24 частини 1 статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Так, відповідно до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпунктом 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп.12.3.3 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

Судом з'ясовано, що Дубровицькою міською радою було прийнято рішення № 945 від 27.01.2015 року, яким встановлено на території м.Дубровиця транспортного податку. Встановлено ставку транспортного податку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до ст.267 Податкового кодексу України.

За змістом Положення про порядок обчислення та сплати транспортного податку, ставка транспортного податку для фізичних та юридичних осіб, в тому числі нерезидентів, які мають зареєстровані згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, який використовувався до 5 років і має об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому, суд зазначає, що згідно з пунктом 12.5 статті 12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 статті 12 цього кодексу.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за ПК України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році, таке рішення мало бути прийнято та оприлюднене до 15 липня 2014 року.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування контролюючим органом положень указаного рішення Дубровицької міської ради, з метою оподаткування транспортним податком, могло мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, після його прийняття і офіційного оприлюднення, тобто не раніше 2016 року.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від "27" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "10" липня 2018 р.