Справа № 808/1312/18
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

11 липня 2018 року (10 год. 35 хв)Справа № 808/1312/18 м. Запоріжжя
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засіданняАксьонової С.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради ОСОБА_3,

розглянув у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, )

до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.11, ),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, );

Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164, );

Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1, );

Комунальне підприємство «Комунальні системи» Енергодарської міської ради (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комсомольська, буд. 105, офіс 143, ).

про визнання протиправними дій та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2018 до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція (далі - позивач) до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними дії Енергодарського міського голови з прийняття розпорядження № 56-р від 22.02.2018 про передачу обєктів дорожнього господарства; скасувати розпорядження № 56-р від 22.02.2018 про передачу обєктів дорожнього господарства.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що в рамках виконавчих проваджень на все майно Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради накладені арешти та заборонено його відчуження. Проте, 22.02.2018 Енергодарським міським головою прийнято розпорядження №56-р про передачу такого майна - об'єктів дорожнього господарства, з балансу Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради на баланс Комунального підприємства Комунальні системи Енергодарської міської ради. Відповідно до вказаного розпорядження необхідно передати на праві господарського відання 62 об'єкти дорожнього господарства загальною балансовою вартістю 15508230грн.

04.07.2018 від представник третьої особи КП Комунальні системи Енергодарської міської ради до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке обґрунтовано наступним. Так, у клопотанні вказано, що відносини, які виникли у цій справі регулюються господарським кодексом України, відсутнє здійснення будь-яких владних повноважень, а лише має місце використання права власника щодо належного територіальній громаді комунального майна. Вважає, що справа не відноситься до адміністративної юрисдикції, а спірні правовідносини регулюються Господарським процесуальним кодексом.

У підготовчому засіданні 11.07.2018 представник КП Комунальні системи Енергодарської міської ради клопотання підтримав.

Представник позивача проти такого клопотання заперечив та вказав, що справа підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.

Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін судом, встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суд, встановлений законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст.3 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи;

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з позовної заяви позивач не погоджується із розпорядженням відповідача №56-р від 22.02.2018, відповідно до якого вирішено передати об'єкти дорожнього господарства з балансу Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради на баланс Комунальне підприємство Комунальні системи Енергодарської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Згідно із ч.ч.4, 5 ст. 3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Частиною 1 та 2 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Організаційно-господарськими визнаються господарські зобов'язання, що виникають у процесі управління господарською діяльністю між суб'єктом господарювання та суб'єктом організаційно-господарських повноважень, в силу яких зобов'язана сторона повинна здійснити на користь другої сторони певну управлінсько-господарську (організаційну) дію або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Організаційно-господарські зобов'язання можуть виникати: між суб'єктом господарювання та власником, який є засновником даного суб'єкта, або органом державної влади, органом місцевого самоврядування, наділеним господарською компетенцією щодо цього суб'єкта (ч.1, ч.2 ст. 176 ГК України).

Відповідно до ст. 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Згідно із ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в України територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Аналізуючи вищевикладені норми, суд вважає, що при здійсненні повноважень щодо розпорядження комунальним майном орган місцевого самоврядування виконує повноваження від імені власника цього майна - територіальної громади, щодо розпорядження належним йому комунальним майном. Таким чином, у цьому випадку орган місцевого самоврядування не здійснював будь-яких владних або публічно-правових повноважень, а діяв як власник комунального майна.

Тобто, спірні правовідносини виникли внаслідок рішення власника комунального майна щодо передачі такого майна.

Враховуючи наведене, у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу комунального майна з балансу одного комунального підприємства до іншого комунального підприємства, то подальше оспорювання юридичною особою правомірності таких дій та рішення повинно вирішуватися у порядку господарського судочинства.

Згідно із п.10 ч.1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) субєктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) субєктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Отже, спірні правовідносини не пов'язані з публічними, а випливають з цивільних прав і підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позивач звернувся до адміністративного суду з вимогами, які мають розглядатись за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України господарським судом Запорізької області.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а отже провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 183, 238, 241-243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №808/1312/18 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) до Виконавчого комітету Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Курчатова, буд.11, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Міністерство юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ); Головне територіальне управління юстиції у Запорізькій області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 164, ); Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1, ); Комунальне підприємство «Комунальні системи» Енергодарської міської ради (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комсомольська, буд. 105, офіс 143, ) про визнання протиправними дій та скасування розпорядження

Розяснити позивачу, що на підставі ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений та підписаний 12.07.2018.

Суддя Ю.В.Калашник