Справа № 825/2092/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м.Чернігів Справа № 825/2092/18

Чернігівський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Сіндєєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на службі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 370 о/с від 19.04.2018 в частині звільнення зі служби в поліції позивача та поновити ОСОБА_1 з 19.04.2018 на службі в поліції у спеціальному званні старшого лейтенанта поліції на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що, звільняючи його зі служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, відповідачем не дотримана процедура звільнення при скороченні штату, чим порушено його право на працю. Вказує, що відповідачем під час прийняття оскаржуваного наказу порушені вимоги статті 43 Конституції України та статті 68 Закону України "Про національну поліцію", що слугувало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з метою виконання наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" проведено організаційно-штатні зміни чисельності Управління патрульної поліції в Чернігівській області та 19.02.2018 на оперативній нараді Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції попереджено позивача про можливе вивільнення. Вказує, що позивачу було запропоновано перелік вакантних посад по Управлінням України, які є в наявності Департаменту патрульної поліції. Однак позивач відмовився, тому по закінченню двомісячного терміну позивача було звільнено зі служби в поліції.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.10.2017 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено інспектором роти № 4 батальойну Управління патрульної поліції у м. Чернігові, що підтверджується витягом з наказу Департаменту патрульної поліції № 405 о/с (а.с.38).

06.02.2018 наказом Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" затверджено перелік змін у штатах Національної поліції, згідно якого в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області скорочено 386 посад, введено 356 посад, серед них у батальйоні введено 281 посаду (а.с. 41-44).

19.02.2018 проведено оперативну нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на якій був присутній особовий склад УПП в Чернігівській області, до порядку денного якої було включено питання про стан реалізації наказу Національної поліції України від 06.02.2018 № 109 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції" в частині персонального письмового попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення, про що складено протокол № 3802/41/22/01-2018 (а.с. 45-47).

При цьому позивача попереджено про можливе вивільнення без зазначення дати такого попередження (а.с. 48).

27.02.2018 проведено нараду Управління патрульної поліції в Чернігівській області, на яку був, серед інших, запрошений позивач, та на якій запропоновано ознайомитись з "Переліком вакантних посад Департаменту патрульної поліції, які запропоновані працівникам Управління патрульної поліції в Чернігівській області для подальшого проходження служби у зв'язку з проведенням організаційно-штатних змін в Управлінні патрульної поліції в Чернігівській області", про що складено протокол № 4131/41/22-2018 (а.с. 49-51).

Позивач ознайомився з даним переліком під підпис та написав рапорт на посаду заступника командира взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції, де міститься резолюція керівника «заперечую» (а.с.49-53).

Наказом від 19.04.2018 № 370 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0097764), інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції (а.с. 39).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон).

Згідно частини четвертої статті 15 Закону штатний розпис (штат) та кошторис територіальних органів поліції затверджує керівник поліції.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 59 Закону рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Частинами першою-третьою статті 68 Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Так, із наявної в матеріалах справи копії попередження про можливе вивільнення судом встановлено, що позивачем дійсно було власноручно підписано таке попередження.

Однак на вказаному документі відсутня дата такого попередження, що не дає можливості суду встановити початок перебігу двомісячного строку, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем порядку звільнення під час реорганізації.

Посилання представника відповідача про присутність позивача 19.02.2018 на оперативній нараді Управління патрульної поліції в Чернігівській області, де піднімалося питання попередження про можливе звільнення, а також про фіксацію в пункту 2.1 протоколу наради результатів персонального письмового попередження про можливе наступне звільнення, суд також вважає безпідставними, оскільки вказане суперечить приписам статті 68 Закону, якою передбачено, що поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції.

Разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 по справі № 21-8а15 зазначено, що відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З аналізу вищевикладених норм слідує, що процедура здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, приписами Закону України "Про Національну поліцію" не врегульована.

Даний порядок пропозиції вакантних посад регламентується нормами загального трудового законодавства, а саме Кодексом законів про працю України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з положеннями частини другої вказаної статті звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Тобто, норми Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статті 68 Закону України "Про Національну поліцію" слід розуміти таким чином, що поліцейський, посада якого скорочена, за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків може бути призначений на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції, а звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на порушення відповідачем вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України, яка передбачає, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Натомість, позивачу не було одночасно з попередженням про звільнення запропоновано іншої роботи в структурі Департаменту патрульної поліції, а такі пропозиції надавались в подальшому, що також ставить під сумнів дотримання відповідачем рівності трудових прав вивільнюваних працівників.

Частиною першою статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини сьомої статті 80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня вручення ухвали.

У свою чергу ухвалою суду від 03.07.2018, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зобов'язано відповідача надати перелік рівнозначних вакантних посад по установі за період з 19.02.2018 по 19.04.2018 та надати інформацію на підставі яких даних, цей перелік складається.

Разом з тим, надана відповідачем інформація від 09.07.2018 № 7476/41/3-2018 не містить витребуваних судом даних, та не містить причин їх неподання, тому не є належним доказом в розумінні статті 73 КАС України.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що йому була відома інформація про наявність інших рівнозначних посад в Чернігівській області.

Однак показання свідка про наявність інших рівнозначних вакантних посад в установі, суд до уваги не приймає, оскільки в силу положень статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути підтверджена обставина справи, яка за законом має бути підтверджена певними засобами доказування, іншими засобами доказування, а саме перелік вакантних посад показаннями свідка.

Відтак, виходячи з того, що відповідачем не доведено дотримання процедури вивільнення позивача у зв'язку із скороченням штатів або проведенням реорганізаційних заходів, зокрема не доведеності відповідачем щодо попередження позивача про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення, та відсутності інших рівнозначних вакантних посад в установі з 19.02.2018, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування наказу відповідача від 19.04.2018 № 370 о/с "По особовому складу" в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів за пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуваний наказ про звільнення підлягає скасуванню, а також те, що 19.04.2018 був днем звільнення та останнім робочим днем позивача, за який йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення, тому позовна вимога позивача про поновлення на роботі підлягає задоволенню частково шляхом поновлення позивача на службі в поліції на посаді інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції з 20.04.2018.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 по 09.07.2018.

Суд звертає увагу, що при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Абзацом третім пункту 3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно абзаців першого та третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Департаменту патрульної поліції про доходи № 980 заробітна плата позивача за лютий-березень 2018 року становила 16446,70 грн. (а.с. 65).

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача складала 278,76 грн. (16446,70 грн. /59 робочих днів згідно графіка роботи). Середньомісячна заробітна плата позивача складає 8223,35 грн.

При цьому суд вважає зазначити, що 1 травня 2018 року - День праці, 9 травня 2018 року- День перемоги, 27 травня 2018 року - День святої тройці та 28 червня 2018 року-День Конституції були вихідними днями, що є загальновідомою інформацією, тому відповідно до частини третьої статті 78 КАС України не потребують доказуванню.

Враховуючи, що 19.04.2018 був останнім робочим днем позивача, за який йому було нараховано та виплачено грошове забезпечення, а 1 травня 2018 року, 9 травня 2018 року, 27 травня 2018 року та 28 червня 2018 року були вихідними днями, тому стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 по 09.07.2018 в розмірі 21464,52 грн. за виключенням святкових днів (77 днів вимушеного прогулу * середньоденну заробітну плату 278,76 грн.).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 8223,35 грн. підлягає негайному виконанню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 17000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернеста,3, м. Київ, 03048, ) про визнання протиправними та скасування наказу, поновлення на службі, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 19.04.2018 № 370 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби.

Поновити ОСОБА_1 з 20.04.2018 на службі в поліції у спеціальному званні старшого лейтенанта поліції на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.04.2018 по 09.07.2018 в розмірі 21464,52 грн. без урахування обов'язкових податків та зборів.

В решті позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції у спеціальному званні старшого лейтенанта поліції на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 8223,35 грн. без урахування обов'язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду в строки, визначені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст судового рішення складений 13.07.2018.

Суддя І.І. Соломко