Справа № 815/4549/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/4549/17

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлій О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2018р. по справі № 815/4549/17 за позовом Подільська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по транспортному податку з фізичних осіб, -

УСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Подільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Подільська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, позивач) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1В.) суму податкової заборгованості по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 9762 грн 34 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що платник податків - фізична особа ОСОБА_1 має податкових борг у сумі 9762 грн 34 коп. по транспортному податку з фізичних осіб, який виник у звязку з несплатою грошових зобовязань, донарахованих по податковому повідомленню-рішенню № НОМЕР_1 від 22 серпня 2016 року.

За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 25 січня 2018 року в порядку спрощеного провадження прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що правових підстав щодо сплати відповідачем у2015 році транспортного податку за 2015 рік не встановлено, а податковим органом не доведено факту порушення відповідачем положень податкового законодавства, то відповідно у позивача були відсутні правові підстави щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, податкова інспекція подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги податкова зазначає, що за фізичною особою ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість перед бюджетом по транспортному податку з фізичних осіб на загальну суму 976 грн 34 коп., яка виникла у зв'язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов'язання та має бути стягнута відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

До Одеського апеляційного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на зазначену апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно із п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд за їх участю.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Любашівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області 05 липня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №3133-17, яким визначено ОСОБА_1 податкове зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000 грн. (а.с. 11).

02 вересня 2015 року Любашівською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнята податкова вимога № 304-23 про визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання за кодом бюджетної класифікації 180011000 в загальній сумі податкового боргу станом на 01 вересня 2015 року в розмірі 25000 грн.

Відповідно до ст. 60 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (п.п. 60.1.1 п. 60.1). У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі (п.60.2).

Згідно платіжного доручення №849 від 17 серпня 2016 року кошти в сумі 25000 грн., сплачені до місцевого бюджету, що підтверджено обліковою карткою фізичної особи ОСОБА_1 (а.с. 9).

Враховуючи положення ст. 60 ПК України, податкова вимога Любашівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 304-23 від 02 вересня 2015 року вважається відкликаною 17 серпня 2016 року - у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі в сумі 25000 грн.

22 серпня 2016 року головним державним інспектором Любашівського відділення Котовської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області складено акт № 000184/15-22/НОМЕР_2 про результати проведення перевірки сплати транспортного податку з фізичних осіб ОСОБА_1 (а.с. 41). В акті зазначено, що дані перевірки свідчать про несвоєчасну сплату податкових зобовязань по транспортному податку з фізичних осіб. Відповідальність передбачена ст. 126 розділу ІІ ПК України.

22.08.2016 року Котовською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №, за яким ОСОБА_1, нараховано на підставі ст. 126 ПК України штраф у розмірі 20% у сумі 5000 грн. Податкове повідомлення-рішення направлено ОСОБА_1 та вручене 31.08.2016 року, що підтверджене рекомендованим повідомленням (а.с. 12).

З дослідженої облікової картки фізичної особи ОСОБА_1 (а.с. 9) вбачається, що 18 серпня 2016 року згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України за період з 28 листопада 2015 року по 17 серпня 2016 року нарахована пеня в сумі 4762,34 грн.

Згідно з пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

01 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, зокрема, викладено в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України та введено новий транспортний податок.

Так, згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

При цьому пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Наведене відповідає вимогам пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу України, згідно з яким саме місцеві ради обов'язково установлюють податок на майно в частині транспортного податку, а також кореспондує положенням пункту 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

Так, з огляду на приписи пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» Херсонською міською радою прийнято рішення від 20.02.2015 № 1706 про встановлення ставки транспортного податку, а також термін, з якого вводиться транспортний податок - з 01.01.2015.

Разом з тим, відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

За правилами пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, рішення місцевих рад стосовно транспортного податку, прийняті в 2015 році, не могли бути застосовані в цьому ж 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік і саме з цього періоду транспортний податок міг вважатись встановленим місцевою радою.

Наведене узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у підпункті 4.1.9пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, за змістом якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

В іншому випадку, таке застосування не відповідало б положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

При розгляді справи судом не встановлено правових підстав щодо сплати ОСОБА_1 в 2015 році транспортного податку за 2015 рік, а позивачем не доведено факту порушення відповідачем положень податкового законодавства, то відповідно у позивача були відсутні правові підстави щодо стягнення з ОСОБА_1. штрафу у розмірі 20% у сумі 5000 грн. та пені в сумі 4762,34 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про протиправність нарахування грошового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік, а відтак і про протиправність нарахування штрафу та пені в загальному розмірі 9762 грн 34 коп. за несвоєчасну сплату транспортного податку згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22 серпня 2016 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду без змін.

У зв'язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та залишенням без змін рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 139 КАС України апеляційний суд не здійснює зміну розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, суд виходить з положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України в редакції від 15 грудня 2017 року, згідно якої дана справа відноситься до справ незначної складності, а п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України визначено, що справи незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Подільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по транспортному податку з фізичних осіб - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених п. 2 частини п'ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4