Справа № 815/1433/18
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1433/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Белінського Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1за довіреністю,

представника відповідача БутрикаА.О.за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_2 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними податкових повідомлень рішень від 22.02.2018 року,-

СУТЬ СПОРУ:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось до Головного управління ДФС в Одеській області в якому просив:

1.Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 17000,00 грн. (Сімнадцять тисяч гривень 00 коп.).

2.Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 22.02.2018 № (форма «С»), яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності: 4050,00 грн. (Чотири тисяч пятдесят гривень 00 коп.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

ГУ ДФС в Одеській області здійснило фактичну перевірку позивача, а саме кафе «Голод» тривалістю 10 діб з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.

За результатами перевірки відповідач склав акт перевірки №59/15-32-40/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р., в якому викладені виявлені порушення з боку позивача.

12.02.2018 р. позивач надав свої письмові заперечення до акту перевірки.

13.03.2018 р. позивач отримав від податкового органу висновокдо заперечення на акт фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 від 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1, яким йому відмовлено в задоволенні викладених вимог у прохальній частині заперечення.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення від 22.02.2018 №, №, які позивач отримав 13.03.2018 р.

Також позивач зазначав, що 03.01.2018р. уклав договір №831 про надання послуг з- з поводження з відходами. 05.03.2018 року за актом приймання передачі передав алкогольну продукцію без акцизних марок на утилізацію.

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення та інші акти відповідача протиправними, так як вони ґрунтуються на незаконних та безпідставних висновках, викладених в акті перевірки, а тому належать до скасування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві (а.с.4-10).

10.04.2018 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами загального позовного провадження. Встановив відповідач у пятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

09.07.2018 р. ухвалою Одеського окружного адміністративного суду занесеною до протоколу судового засідання закрив підготовче провадження та продовжив розгляд справи по суті в даному судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві (а.с.55-57).

В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив наступне.

Перед початком перевірки фахівці ГУ ДФС в Одеській області вручили копію наказу та надали під розписку направлення на перевірку для ознайомлення особисто ФОП ОСОБА_2, про що свідчить підпис у направленнях з датою та часом вручення копії наказу.

ФОП ОСОБА_2 для зняття залишків підакцизних товарів уповноважив бармена кафе «Голод» ОСОБА_3 відповідальною особою.

Представник відповідача зазначив, що при перевірці додержання вимог Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями) встановлено порушення ст.11 зазначеного Закону, а саме встановлено зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка: 1 пляшки шампанського «Drappier Charlesde Gaulle»місткістю 0,75 л., міцністю 12% та 1 пляшки шампанського«Drappier CartedOr» місткістю 0,75 л., міцністю 12%.

Для вжиття заходів передбаченими чинним законодавством, щодо притягнення винних осіб до відповідальності (в тому числі вилучення алкогольних напоїв без марок акцизного податку) матеріали фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 були направлені до Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Крім того, позивач відвідав управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області 26.01.2018 р. для надання пояснень, що виникли під час фактичної перевірки та 29.01.2018 р. для ознайомлення, надання заперечень (зауважень) та підписання акту перевірки №59/15-32-40-03/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р. Будь яких заперечень (зауважень) від ФОП ОСОБА_2 під час цих відвідувань не надходило.

Натомість ФОП ОСОБА_2 повідомив про відмову від підписання вищезазначеного акту, про що був складений відповідний акт та звернувся з проханням надіслати акт перевірки №59/15-32-40-03/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р. поштою.

Представник позивача вважає, що дії посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області є правомірними, висновки викладені в акті перевірки №59/15-32-40-03/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р. обґрунтованими а податкові повідомлення рішення від 22.02.2018 р. № та № законними та правомірними.

04.07.2018 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначив, що відповідач у відзиві не спростував, викладену у позові правову позицію позивача.

Заслухавши вступне словоучасників справи, зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить до задоволення.

Так, суд, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2017 р. ГУ ДФС в Одеській області з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, прийняло наказ №7077 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2В.» (а.с.12-13).

Перевірка кафе «Голод» проведена за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 14.

За результатами перевірки відповідач склав акт (довідку) від 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1,в якому зробив висновок про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» а саме не ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, та ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а сааме зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка(а.с.14-17).

12.02.2018 р. позивач подав до ГУ ДФС в Одеській області заперечення до акту перевірки 29.01.2018 р. №59/15-32-40/НОМЕР_1 (а.с.18).

19.02.2018 р. за №45/15-32-40-03/НОМЕР_1 відповідач склав висновок на заперечення, в якому зазначив, що дії посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області є правомірними, висновки є обґрунтованими (а.с.22-24).

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення рішення:

-№ НОМЕР_2 від 22.02.2018 р., яким встановлено позивачу за платежем адмін. штрафи та інші санкції у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.28);

-№ НОМЕР_3 від 22.02.2018 р., яким встановлено позивачу за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у розмірі 17 000,00 грн. (а.с.29);

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до приписів п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані, зокрема: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначені в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Стаття 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачає маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, вказаною нормою передбачена відповідальність, зокрема за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Відповідно до положень підпункту 226.6, 226.7 статті 226 ПК України маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється. Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

Згідно з пунктом 226.9. статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 6 липня 1995 року.

Статтею 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначено, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані, зокрема вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (п.12).

Наказом Міндоходів України від 16.09.2013 р. №481 затверджена форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення, яку зобовязані вести підприємців, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Однак, затверджена форма зазначеної книги не забезпечує облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

При цьому, ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей є порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Повертаючись до спірних правовідносин, суд робить висновок про те, що доводи позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, пояснювальною запискою бармена ОСОБА_3 (а.с.61), фіксацією правопорушення у відомості за підписом бармена ОСОБА_3 (а.с.60),а також фото таблицею (а.с.63). Зокрема, з огляду на зазначені документи, суд вважає, що вони підтверджують посилання відповідача про те, що зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка: 1 пляшки шампанського «Drappier Charlesde Gaulle» місткістю 0,75 л., міцністю 12% та 1 пляшки шампанського «Drappier CartedOr» місткістю 0,75 л., міцністю 12% було встановлено безпосередньо в барі кафе «Голод».

Таким чином, твердження позивача про те, що зазначена алкогольна продукція без марок акцизного податку зберігалась у підсобному приміщенні, не була призначена до продажу, а для утилізації спростовуються вказаними вище доказами.

Що стосується посилань позивача на те, що ним була укладена угода по утилізації алкогольної продукції без марок акцизного податку суд вказує на наступні обставини. Так, відповідно до додатку до акту перевірки від 29.01.208р. згідно з накладними позивач придбав вказані вище алкогольні напої 13.10.2017 р. (58).

З огляду на договір з ТОВ «Науково-виробнича компанія «Укрекопром» про надання послуг з поводження з відходами №831,суд встановив, що він був укладений 03.01.2018р. Відповідно до акту приймання-передачі фактично позивач передав продукцію для знищення тільки 05.03.2017р. Таким чином, суд встановив, що з моменту придбання та передачі для утилізації алкогольна продукція без марок акцизного податку зберігалася у позивача протягом майже 5-ти місяців підряд. Враховуючи також той факт, що, як вже було встановлено судом вище по тексту, зазначена алкогольна продукція під час перевірки була виявлена безпосередньо в барі, а не в підсобному приміщенні, суд вважає, що вона знаходилася на зберіганні та була призначена для продажу, що є порушенням податкового законодавства.

При перевірці додержання вимог Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено порушення п.12 ст.3 зазначеного Закону, а саме субєкти господарювання зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.

Суд встановив, що в додатку до акту перевірки зафіксована відсутність накладних по алкогольним напоям: ром «ОСОБА_4 Бланк» 1 л., 65%; Лікер «Малібу» 1 л., 21%; віскі «БалантайсГорайзер» 0,7 л. 35%(а.с.59,61).

Також в акті перевірки податкові інспектори вказали про необхідність надати документи на отримання підакцизних товарів та зазначено, що зауважень до акту перевірки не надходило (а.с.17).

Суд встановив, що позивач відвідував управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС в Одеській області 26.01.2018 р. для надання пояснень, що виникли під час фактичної перевірки та 29.01.2018 р. для ознайомлення, надання заперечень та підписання акту (довідки) №59/15-32-40-03/НОМЕР_1 від 29.01.2018 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи журналом обліку реєстрації відвідувачів (а.с.62). В матеріалах справи також містяться заперечення позивача на акт перевірки від 29.01.2018р. Однак, на запитання суду представник позивача надав відповідь про те, що первинні документи до заперечень не додавалися та до податкового органу не були надані.

Таким чином, суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що позивач не дотримався свого обовязку вести належний облік товарних запасів.

Наявність заперечень позивача на акт перевірки від 29.01.2018р. спростовують його твердження про відсутність в нього змоги скористатися правом надати пояснення та документи до податкового органу.

Враховуючи вищевикладене,суд робить висновок, щодо правомірності податкового повідомлення - рішення про застосування фінансових санкцій за реалізацію та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що є порушенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», та податкового повідомлення-рішення, яким визначено суму штрафних санкцій за ведення з порушенням порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання, що є порушенням пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов не належить до задоволення.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення»КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

3.Позивач- ФОП ОСОБА_2 адреса (місце проживання): 65020, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1.

Відповідач Головне управління ДФС в Одеській області, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5; .

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 13 липня 2018 року.

Суддя О.Я. Бойко

.