Справа № 813/5021/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/5021/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м. Львів

15 год. 37 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М, представника відповідача Сагайдака Д.М., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом громадянина Туреччини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

у с т а н о в и в:

Громадянин Туреччини ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, просив визнати протиправним та скасувати рішення від 13.11.2017 року про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_2 терміном дії до 27.04.2018 року, громадянина Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що йому було видано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2, терміном дії до 27.04.2018 року. 13.11.2017 року відповідачем прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України. Позивач вважає, що в оскаржуваному рішенні не зазначено, з яких саме підстав, передбачених п.19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Поставною Кабінету Міністрів України від 28.03.2012 року № 251, прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України.

Ухвалою суду від 09.01.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 02.02.2018 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.05.2018 року поновлено провадження у справі, продовжено судовий розгляд за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання за вх. № 20760 від 05.07.2018 про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 12.06.2018 (а.с.66-67), просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Зазначив, що громадянин Туреччини ОСОБА_3 був документований посвідкою на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_2 на підставі дозволу на працевлаштування № 59520 від 20.04.2017 року. Рішенням ГУ ДМС України у Львівській області від 13.11.2017 року скасовано посвідку на тимчасове проживання серії НОМЕР_2, видану позивачу. Підставою для скасування посвідки стало подання Київського міського центру зайнятості від 13.09.2017 року №13-9425, відповідно до якого наказом Центру зайнятості від 12.09.2017 року № 176 «Про прийняття рішення щодо анулювання дозволів на застосування праці іноземців» скасовано дозвіл на працевлаштування ОСОБА_3. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення від 13.11.2017 року про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України у зв'язку із скасуванням дозволу на працевлаштування, який став підставою для видачі посвідки, та відсутністю у позивача підстав для подальшого проживання на території України.

Суд заслухав пояснення представника відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується, що громадянин Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, користується разовою візою типу D, строк перебування 45 днів, дійсною до 08.08.2017 року, прибув в Україну на запрошення ТзОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл» для працевлаштування в цьому підприємстві.

Позивач був документований посвідкою серії НОМЕР_2 на тимчасове проживання на території України строком до 27.04.2018 року.

13.11.2017 року рішенням ГУ ДМС у Львівській області скасовано посвідку на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_2 терміном дії до 27.04.2018 року, громадянина Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання такого рішення протиправним і його скасування.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, а також порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 5 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій пятнадцятій та вісімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов'язання роботодавця повідомити центральні органи виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сферах міграції, зайнятості населення та трудової міграції про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або особою без громадянства (ч. 4 ст. 5 Закону № 3773-VI).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 3773-VI, строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить у випадку, визначеному частиною четвертою статті 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання, визначається Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 року.

Пунктом 19 вказаного Порядку встановлено, що посвідка на тимчасове проживання скасовується територіальним органом або підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) отримання від органу Національної поліції, іншого органу виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

2) отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про скасування посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця та особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи;

3) коли іноземця та особу без громадянства засуджено в Україні до позбавлення волі;

4) коли дії іноземця та особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров'ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні;

5) коли уповноваженим органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця та особи без громадянства або їх примусове видворення за межі України;

6) інших випадках, передбачених законами.

Рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання приймається начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником протягом п'яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для скасування посвідки.

Відповідно до вимог п. 21 Порядку, іноземець та особа без громадянства протягом місяця з дня отримання копії рішення про відмову у видачі посвідки або скасування посвідки на тимчасове проживання має право на його оскарження шляхом звернення до ДМС або суду. Оскарження такого рішення зупиняє його виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_3 стало повідомлення Київського міського центру зайнятості від 13.09.2017 року №13-9425 про прийняття наказу Центру зайнятості від 12.09.2017 року № 176, яким анульовано дозвіл на застосування праці іноземців, зокрема, дозвіл на працевлаштування ОСОБА_3.

Пунктом 19 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання не передбачено такої підстави для скасування посвідки на тимчасове проживання на території України як повідомлення з центру зайнятості про анулювання дозволів на застосування праці іноземців.

У даному випадку спірне рішення прийнято головним спеціалістом відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, а не начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником, як зазначено в Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2018 року у справі № 826/12994/17 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Онур Конструкціон Інтернешнл» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано наказ від 12.09.2017 року № 176 «Про прийняття рішення щодо анулювання дозволів на застосування праці іноземців». Рішення набрало законної сили 23.03.2018 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В силу вимог ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, відповідач доказів на підтвердження обґрунтованості прийнятого рішення від 13.11.2017 року про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_2 не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що рішення від 13.11.2017 року про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_2, терміном дії до 27.04.2018 року, громадянина Туреччини ОСОБА_3 є протиправним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з приписів ст. 139 КАС України, відповідно до яких, у разі задоволення позову сторони, яка не суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 13.11.2017 про скасування посвідки на тимчасове проживання на території України серії НОМЕР_2, терміном дії до 27.04.2018, громадянина Туреччини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 грн.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2018 року.

Суддя Качур Р.П.