Справа № 308/7579/18
Суддя: Дергачова Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/7579/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Дергачової Н.В.
при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П.
за участі представника позивача Балог О.Ю.,
відповідача ОСОБА_1 ,
перекладача Ахмад Хассан,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою Державної організації Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до громадянина Бангладешу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає: Бангладеш, фактичне місце перебування в Україні: АДРЕСА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач - Державна організація Військова частина НОМЕР_1 , 89052, Закарпатська область, м. Чоп, вул. Головна, буд. 55а, звернувся до суду із позовом до громадянина Бангладешу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає: Бангладеш, фактичне місце перебування в Україні: АДРЕСА_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Свої вимоги мотивував тим, що 01 липня 2018 року незаконно поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 69-70, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» ВІПС «Княгиня» однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької республіки та 02 липня 2018 року, в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угод між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. В подальшому, відповідно до ст. 263 КУпАП, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Своїми діями відповідач вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. На підставі наведеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги та звернути рішення до негайного виконання.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти позовних вимог, зазначив, що бажає повернутися додому проте документів не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 01 липня 2018 року незаконно поза пунктами пропуску, перетнув державний кордон з України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку № 69-70, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» ВІПС «Княгиня» однак після незаконного перетину кордону був затриманий представниками прикордонної поліції Словацької республіки та 02 липня 2018 року, в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угод між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію був переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі.
Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні. Окрім того, у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України.
Судом також встановлено, що інформація з країни громадянської належності іноземця та документи, необхідні для ідентифікації особи, відсутні.
Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 цього ж Закону нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідач із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади не звертався.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною 3 ст. 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16 лютого 2015 року затверджено Інструкцію про порядок дій органів внутрішніх справ та органів охорони державного кордону з реалізації положень Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
За ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, а саме, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Керуючись ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 271, 272, 289, 297 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Затримати громадянина Бангладешу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Дергачова