Справа № 815/2558/18
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2558/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Соколова М.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Одеської митниці ДФС до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Одеської митниці ДФС до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 15.05.2018 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носелка Сергія Борисовича (ВП №55930409) про стягнення з Одеської митниці ДФС виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року судом даний позов залишено без руху та надано позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року судом продовжено Одеській митниці ДФС строк для усунення недоліків позовної заяви та надано 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року суд прийняв до розгляду позовну заяву Одеської митниці ДФС (вх.№18672/18) та відкрив провадження у адміністративній справі, визначив, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Постановою від 15.05.2018 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенка Сергія Борисовича (ВП № 55930409) стягнений з Одеської митниці ДФС виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн. Копія постанови державного виконавця від 15.05.2018 надійшла до Одеської митниці ДФС 18.05.2018 року. Позивач зазначає, що постанова від 15.05.2018 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенка Сергія Борисовича (ВП № 55930409) про стягнення з Одеської митниці ДФС виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. є протиправною, оскільки суперечить вимогам частини 2 статті 19 Конституції України, частини 1 статті 10, частини 1 статті 27, частин 1-3 статті 63 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-УІІІ «Про виконавче провадження», частини 4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначає, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення. Вказує, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №815/6163/15 є рішенням немайнового характеру. Зазначає, що положення Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» визначають порядок виконання рішень немайнового характеру, які не можуть бути виконані без участі боржника, не передбачають вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання рішення та, як наслідок, стягнення з боржника виконавчого збору. Виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №815/6163/15, якою зобов'язано Одеську митницю ДФС поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС, можливе лише Одеською митницею ДФС. Постановою від 14.05.2018 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (ВП № 55930409) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №815/6163/15, виданого 22.02.2018 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов'язання Одеської митниці ДФС поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС закінчено на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону). Отже, фактично судове рішення державним виконавцем виконано не було. Державний виконавець не вчинив будь-яких дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Більш того, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року у справі №815/6163/15, якою зобов'язано Одеську митницю ДФС поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС, можливе лише Одеською митницею ДФС може бути виконана лише Одеською митницею ДФС, державний виконавець взагалі не в змозі без участі Одеської митниці ДФС в примусовому порядку виконати вищезазначені судові рішення, а отже й відсутні підстави для стягнення виконавчого збору. Таким чином, стягнення виконавчого збору з Одеської митниці ДФС згідно з постановою від 15.05.2018 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенка Сергія Борисовича (ВП № 55930409) є безпідставним та необґрунтованим, що свідчить про протиправність вищезазначеної постанови державного виконавця стягнення з боржника виконавчого збору. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 у справі №815/6163/15 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.12.2015 у справі №815/6163/15 скасовано, ухвалено у справі № 815/6163/15 нову постанову, якою позов задоволено частково. Суд апеляційної інстанції визнав протиправним та скасував висновок №484/15-53-17-15 від 14.05.2015 Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про результати перевірки, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 5 Закону України «Про очищення влади»; визнав протиправним та скасував наказ Одеської митниці ДФС № 926-0 від 14.09.2015 про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС; зобов'язав Одеську митницю ДФС поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС; в решті позовних вимог відмовлено. Оскільки в Одеській митниці ДФС відсутня посада головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС, та поновити позивача на різнозначній посаді є неможливим, так як рівнозначні посади не є вакантними, а працівники, які їх займають не були залучені до розгляду справи № 815/6163/15 в якості третіх осіб, Одеська митниця ДФС звернулась до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз'яснення судового рішення (вихідний номер № 971/15-70-10 від 04.04.2018), яка станом на теперішній час, судом не розглянута. Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенко С.Б. не здійснив перевірку виконання рішення боржником у строки, встановлені частиною шостою статті 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (протягом 10 робочих днів) під час якої не врахував того, що у Одеської митниці ДФС були наявні поважні причин невиконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року у справі № 815/6163/15, а саме: в Одеській митниці ДФС відсутня посада головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС, та поновити позивача на різнозначній посаді є неможливим, так як рівнозначні посади не є вакантними, а працівники, які їх займають не були залучені до розгляду справи № 815/6163/15 в якості третіх осіб. Одеська митниця ДФС звернулась до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про роз'яснення судового рішення (вихідний номер № 971/15-70-10 від 04.04.2018), яка станом на теперішній час судом не розглянута, а у відповідності до положень частини 4 статті 254 КАС України подання заяви про роз'яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Вказує, що у старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенка С.Б. були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної постанови від 15.05.2018 року про стягнення виконавчого збору з Одеської митниці ДФС, отже прийнявши оскаржувану постанову державний виконавець порушив положення частини 2 статті 19 Конституції України; частини 3 статті 63 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», частини 4 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Від відповідача станом на 12.07.2018 року справи жодних документів до суду не надходило.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року у справі №815/6163/15 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі № 815/6163/15 скасовано. Ухвалено у справі №815/6163/15 нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок №484/15-53-17-15 від 14.05.2015 року Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про результати перевірки, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади». Визнано протиправним та скасовано наказ Одеської митниці ДФС №926-о від 14.09.2015 року про звільнення ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС. Зобов'язано Одеську митницю ДФС поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС. В решті позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2018 року у справі №815/6163/15, яка набрала законної сили 07.02.2018 року, 22 лютого 2018 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист №815/6163/15, на підставі якого Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження №55930409.

14 травня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком Сергієм Борисовичем на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №55930409 (а.с.67-68) щодо виконання виконавчого листа №815/6163/15 від 22.02.2018 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом про зобов'язання Одеську митницю ДФС поновити ОСОБА_3 на посаді головного державного інспектора відділу митної вартості управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Одеської митниці ДФС. Постановою встановлено, що «боржником рішення суду не виконано. У процесі примусового виконання боржником надано листа про неможливість виконання рішення суду».

Вказана постанова отримана позивачем 08 травня 2018 року за вхід.№2543/11-26 (а.с.66).

Окрім цього, 14 травня 2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носенком Сергієм Борисовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору (ВП №55930409) (а.с.70-71), отримана позивачем 08 травня 2018 року за вхід.№2545/11-26 (а.с.68), згідно якої постановлено стягнути з Одеської митниці ДФС виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 ст.27).

У статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначений виключний перелік підстав, за якими виконавчий збір не підлягає стягненню з боржника. Так, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (ч.5). У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (ч.7). Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч.9).

Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Так, ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи, що державним виконавцем закрито виконавче провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», доказів скасування постанови про закриття виконавчого провадження суду не надано, суд вважає, що державний виконавець діяв у межах повноважень при винесенні постанови від 14.05.2018 року про стягнення виконавчого збору.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, які передбачені ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки це є його довільним трактуванням норм Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, виконання рішень немайнового характеру (щодо виконання якого і було відкрито виконавче провадження №55930409, в межах якого винесено оскаржувану постанову) врегульовані положеннями розділу VII Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що подання позивачем заяви про роз'яснення судового рішення (а.с.63-65), а саме постанови про роз'яснення судового рішення не є підставою для скасування постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки позивачем не надано суду доказів зупинення виконавчого провадження до розгляду вищевказаної заяви у відповідності до ч.4 ст.254 КАС України.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом фактів, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Одеської митниці ДФС до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 15.05.2018 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Носелка Сергія Борисовича (ВП №55930409) про стягнення з Одеської митниці ДФС виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Одеська митниця ДФС (вул.Гайдара, буд.21А, м.Одеса, 65078, ).

Відповідач - управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (пл.Б.Дерев'янка, 1, м.Одеса, 65104).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 16.07.2018 року.

Суддя О.А. Вовченко

.