Справа № 806/2335/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року м.Житомир справа № 806/2335/18

категорія 10.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача Коржилова Ю.Є. ,

представника відповідача Панасюка В.М.,

представника третьої особи Іваненка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України, третя особа на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування п.45 рішення від 06.04.2018р. №37, зобов"язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати протиправним та скасувати п.45 рішення Міністерства оборони України , оформленого протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 № 37, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 19.01.2016, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 19.01.2016, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 19.01.2016.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" він має право на її отримання, як інвалід 2 групи внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Ухвалою від 29.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 05.07.2018.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмовому відзиві. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 24.10.2013, зміна групи інвалідності з 3-ї на 2-гу відбулася з 19.01.2016 (внаслідок повторного огляду), тобто понад двохрічний термін. Таким чином, підстав для виплати допомоги немає.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та у своїх поясненнях зазначив, що друга група інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах в період з 16.05.1976 по 26.05.1987, а в період з 17.07.1978 по 18.11.1980 проходив надстрокову службу, що відповідачем не заперечується.

В період з 08.02.1980 по 25.06.1980 проходив військову службу на території Республіки Афганістан та приймав участь в бойових діях, що підтверджується копією військового квитка НОМЕР_1 та копією довідки Коростенського ОМВК від 20.02.2018 №Ф/7. (а.с.19-24)

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від ЦВЛК від 14.10.2013 року №2463 встановлено, що отримані ОСОБА_1 поранення (контузія) та захворювання ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.(а.с.26)

29.10.2013 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлено третю групу інвалідності, з 24.10.2013 року, яка настала внаслідок поранення та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується копією довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 10 ААБ № 667325 від 29.10.2013 року. (а.с.29)

Як інвалід 3 групи, внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, на той час позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції від 03.11.2006 р. №328-V в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 (далі Порядок № 499).

При цьому одноразова грошова допомога, інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності, позивачу не призначалися і не виплачувалися.

Доказів того, що позивачу була призначена та виплачена одноразова грошова допомоги у зв`язку з отриманням 3-ї групи інвалідності, відповідачем не надано.

01.02.2016 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 позивачу встановлено другу групу інвалідності, з 19.01.2016 року, яка настала внаслідок поранення (контузія) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії, що підтверджується копією довідки Житомирського обласного МСЕК № 2 серія 12 ААА № 218958 від 01.02.2016 року.(а.с.30)

З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2-ї групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат 26.02.2018 та надав копії необхідних документів, які були надіслані до Міністерства оборони України.(а.с.31)

Розглянувши вказані документи, Міністерство оборони України своїм рішенням, оформленим Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 №37, відмовило у призначені одноразової грошової допомоги з тих підстав, що він звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 03.11.2006 № 328-V, а інвалідність встановлено до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; у ОСОБА_1 відбулася зміна групи інвалідності понад дворічних термін з часу первинного встановлення інвалідності

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ), та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти

Згідно частини 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

При цьому, розмір одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності 2 групи становить суму 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб (пункт "б" частини 1 ст. 16-2 Закону).

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 :

- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

З аналізу наведених норм даного Закону вбачається, що застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Оскільки, позивач військовослужбовець, що отримав захворювання яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, має право на виплату одноразової грошової допомоги з моменту встановлення йому 2 групи інвалідності, тобто з 19.01.2016 згідно статті 16 Закону України №2011-XII та Порядку №975.

Отже, доводи відповідача, що на позивача не поширюється Порядок №975 є безпідставними.

Щодо доводів відповідача з посиланням на п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", що сплив 2-х річний строк з дати встановлення 3-ї групи інвалідності до встановлення вищої групи інвалідності, суд зазначає таке.

Пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Надаючи офіційне тлумачення положень ст.58 Конституції України Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Суд зазначає, що 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено ч.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Суд зауважує, що вказана норма не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме зміни групи інвалідності за часовий проміжок з 2013 по 2016 рік, оскільки це фактично означатиме, застосування зворотної дії в часі закону, який погіршує становище позивача.

Отже, доводи відповідача з посиланням на норми законодавства, які передбачають, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, що зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, судом не враховується, оскільки позивач набув статусу інваліда на час дії зазначених норм, які не передбачали зазначеної умови . Тому, незалежно від строку який сплив з часу зміни інвалідності, позивач має право на таку допомогу.

Крім того, в даному випадку мова йде не про доплату допомоги і відповідач доказів того, що така допомога виплачена позивачу після первинного встановлення інвалідності не надано.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на норми Закону № 2011-ХІІ, які набули чинності з 01.01.2017, оскільки інвалідність та зміна її причинного зв`язку позивачу були встановлені до зазначеної дати.

Що стосується посилань відповідача у своїх запереченнях на правову позицію Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №750/5074/17, суд зазначає таке.

У вказаному рішенні, за результатами розгляду справи Верховний Суд дійшов висновку про неможливість виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям строкової служби після спливу 3 місяців з дня звільнення зі служби.

Разом з тим, у даній справі ця позиція не може бути застосована, оскільки позивач отримав інвалідність в період проходження надстрокової служби, а не строкової, тому такі посилання суд до уваги не приймає.

Враховуючи визначене законодавчо та підтверджене судом право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а відповідачем таке право порушене, суд дійшов висновку, що рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 19.01.2016, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 №37 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.45 рішення Міністерства оборони України (03168, м.Київ, пр-кт Повітрофлоцький,6, ), оформленого протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.04.2018 № 37, про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 19.01.2016, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м.Київ, пр-кт Повітрофлоцький,6, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи з 19.01.2016, внаслідок поранення (контузії) та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 19.01.2016.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 10 липня 2018 року