Справа № 214/2761/18
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2761/18
2-а/214/161/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 липня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Усік М.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції МВС України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції МВС України ОСОБА_2Д (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову від 23 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. Відповідно до ч. 4 статті 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 23.01.2015 року припис частини четвертої статті 288 КУпАП не вступає в колізію з положеннями статті 5 Закону № 3674-УІ, якою визначено пільги щодо сплати судового збору, оскільки коло вимог і осіб, які мають такі пільги за цим Законом, не є вичерпним. Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом про судовий збір. Стаття 289 КУпАП зазначає, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Відповідно п.1 ст.120 КАСУ перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тобто останнім днем для звернення до суду по справі про адміністративне правопорушення є 03.05.201 8 року. 23 квітня 2018 року інспектором була складена Постанова про накладення адміністративного стягнення, у відношенні ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у розмірі 255.00 гри. Вважає вказану постанову, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а дії інспектора протиправними, з огляду на наступне. Згідно постанови місце розгляду справи є м.Кривий Ріг, пр.Гагаріна, 35; дата розгляду справи є 23.04.2018р. 10:57:33; час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: «23.04.2018 10:50:55, м.Кривий Ріг пр.Гагаріна, 35, водій керував ТЗ, перевозячи вантаж, габарити якого виступали за габарити ТЗ більше на 1 м, а саме на 1 м 73см, чим порушив п.22.4 ПДР - порушенння правил перевезення вантажу, що виступає за габарити ТЗ більше, як на 1 м. Статтею 246 КпАП України визначено порядок провадження в справах про адміністративне правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. З положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що інспектор при здійсненні своїх обов'язків при вирішені питання щодо притягнення його, позивача, до адміністративного правопорушення. повинна користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України. Вимогами статті 254 КпАП України визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, ожин з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Обставини які викладені в постанові були зафіксовані безпосередньо при виконанні службових обов'язків ОСОБА_2, а тому не можна вважати фіксацію правопорушення в автоматичному режимі, т.я. фіксація правопорушення в автоматичному режимі відбувається відсутності поліцейського, спеціальним пристроєм який встановлений в законному поряді визначеної ділянці дорожнього руху, з застосуванням дорожнього знаку 5.70 ПДР України, а правопорушення не зафіксовано в автоматичному режимі та ОСОБА_2 повинна була скласти протокол про адміністративне правопорушення. Поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853. Згідно п.9 ч.ІІІ Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки, цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджує докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитати свідка. Вимогами статті 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді с про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що значення для правильного вирішення справи. Вважає, що інспектором накладені стягнення було грубо порушено вимоги ст. 280 КУпАП. а саме не з'ясовано чи вині вчиненні правопорушення, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також не з'ясовано інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КУпАП, якою визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Вимогами статті 268 КпАП України визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Наполягає, що права були порушені інспектором, яка фактично відразу ж після зупинки транспортного засобу, сидячі в службовому автомобілі, без складання протоколу, ухвалила постанову про адміністративне правопорушення та наклала на нього, позивача, адміністративне стягнення. Вказує, що при винесенні постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме право на юридичну допомогу, збір і надання доказів, був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих законодавством при винесенні оскаржуваної постанови. Приймати пояснення та клопотання в нього, позивач, відмовилась, обґрунтовуючи це тим, що справа вже розглянута, для оскарження необхідно звернутись за адресою вул. Волгоградська, 11, та те що в постанові не передбачено надання пояснень, а лише потрібен його, позивача, підпис, тому отримуючи копію постанови лише сказав, що з нею незгідний. За п. 22.4 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР України) вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил. Тобто п. 22.4 ПДР не заборонено перевозити вантаж, габарити якого виступають за габарити ТЗ більш ніж на їм, а саме на 1м73см, згідно постанови. Вантаж який він, позивач, перевозив був позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 ПДР, і коли акцентував на цьому увагу, інспектор патрульної поліції, відповів що це не має значення, що значення має те що вантаж виступає за габарити ТЗ більше, як на 1 м, що і було викладено в постанові: «Водій керував ТЗ, перевозячи вантаж, габарити якого виступали за габарити ТЗ більше на 1 м, а саме на 1 м 73см, чим порушив п.22.4 ПДР - порушення правил перевезення вантажу, що виступає за габарити ТЗ більше, як на 1 м». Інспектор патрульної поліції повідомив що заборонено перевозити вантаж який виступає за габарити ТЗ більше, як на 1 м. Вказує, що інспектор на надала сертифікату державної повірки вимірювальної техніки (рулетки).

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та в своїх поясненнях підтвердив його зміст. Крім того, пояснив, що вантаж був помічений прапорцем. Після огляду змісту відеозапису пояснив, що на запису видно, що вантаж помічений прапорцем, який можливо «скрутився», на цьому прапорці червоні та білі смужки, які можливо нечітко видні.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що постанова була складена тому, що негабаритний вантаж, який перевозив позивач, був помічений не табличкою або прапорцем, а хустинкою. Після огляду змісту відеозапису пояснила, що на запису видно, що вантаж помічений хустинкою, яка не має червоних та білих смужок. Також підтвердила зміст відзиву на позов, згідно якого вважає, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п. 22.4 Правил дорожнього руху, вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил. Пункт 30.3 (з) ПДР Негабаритний вантаж" - сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами, що чергуються (ширина - 50 мм), а в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості - світлоповертачами або ліхтарями: спереду білого кольору, ззаду - червоного, збоку - оранжевого. Знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил. Нею під час патрулювання 23 квітня 2018 року у м. Кривому Розі по пр. Гагаріна був помічений транспортний засіб «Шевроле» з державними номерними знаками АЕ8197ІА (далі за текстом «автомобіль «Шевроле»), яким керував позивач, водій якого перевозив вантаж габарит якого виступав за габарити т/з на 1м. 73 см та не був позначений табличкою або прапорцем , та чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил перевезення вантажу. Після того, як були помічені ознаки того що позивач порушив ПДР та був зупинений, підійшла до автомобіля, представилася згідно з п.3 ст.18 вказаного Закону, після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 цього Закону повідомила про причину зупинки, попросила предявити водійське посвідчення реєстраційний документ на транспортний засіб.Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшла до розгляду справи. Під час розгляду справи намагалася зясувати чому було скоєне дане правопорушення про що й запитала, чому перевозили вантаж з порушенням правил перевезення вантажу на, що жодної відповіді не отримала. Під час розгляду справи від позивача жодного клопотання не надходило. Також було запропоновано написати своє пояснення на окремому аркуші про що зробили би відмітку у постанові, на що позивач відмовилася також. Після зясування усіх фактичних даних було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил перевезення вантажу, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Наполягає, що за результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 23.04.2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 289 КУпАП. Вказує, що вимоги закону, як субєктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови, керувалася Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяла в межах правового кола і не порушувала норм процесуального права. Також не погоджуюсь з твердженнями позивача щодо того що інспектор не мав право розглядати дану справу на місці. Так, відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до статті 31 цього Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення. Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395). Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р.III Інструкції № 1395). Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.(що відповідає ч.6 ст. 276 КУпАП в якій вказано, що Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме на місці вчинення правопорушення). Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Вказує, що позивач, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, стверджує, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності без складання протоколу та на місці вчинення правопорушення, оскільки статтею 276 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними. Зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Наполягає, що позивач не врахував, що вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у Інспектора ПП як посадової особи Національної поліції, повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення. Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказі, висновків експертів. Згідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Вказує, що доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП Постановою про адміністративне правопорушення, та відеозаписом з бодікамери. Вважає, що нею винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП, яка встановлюють загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення а також ст. 33 КУпАП. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Вказує, що по суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Наполягає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.3).

Також судом оглянутий зміст відеозапису, який міститься на диску (а.с.37). Під час огляду встановлено, що на диску мається 4 файли. На файлі з останніми цифрами «065» мається зображення поліцейського автомобіля, біля якого стоїть позивач та читає протокол, при цьому робить зауваження щодо зазначеної в постанові адреси. Будь-яких клопотань позивач не заявляє.

На файлі з останніми цифрами «066» видно, як поліцейський робить заміри вантажу у вигляді брусів, які знаходиться на причепі та називає результат «173». Чутно, як поліцейський розяснює права, відповідає на питання, предявляє посвідчення, дані з якого записує позивач, позивач відповідає на питання. На зображенні видно, що до заднього краю одного з брусів, який заходиться на причепі, привязана тканина червоного кольору, яка не має смужок. Будь-яких клопотань позивач не заявляє.

На файлі з останніми цифрами «360» мається зображення автомобіля зсередини.

На файлі з останніми цифрами «361» мається зображення автомобіля з причепом, до якого підходить поліцейський і зазначає про порушення правил дорожнього руху, з цього автомобіля виходить позивач. Чутно, як поліцейський розяснює, що буде розглядатися справа, розяснює права. На зображенні видно, що з заднього краю брусу, який заходиться на причепі з номерним знаком «5863 ХМ» звисає тканина, червоного кольору, яка не має смужок.

Відповідно до ст. 73 КАС України, суд вважає належними доказам постанову (а.с.3) та записи, які маються на диску (а.с.37), так як вони стосуються факту накладення на позивача адміністративного стягнення, наявності знаку на вантажі.

Відповідно до ст. 74 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.3), та записи, які маються на диску (а.с.37), які одержані з дотриманням вимог КАС України.

Згідно ст. 75 КАС України, постанову (а.с.3), записи, які маються на диску (а.с.7-8, 9), суд вважає достовірними доказами.

Пояснення позивача про те, що відносно нього була винесена постанова, що він перевозив негабаритний вантаж, суд вважає достовірними, так як вони узгоджуються з змістом відеозапису, постановою (а.с.3).

Пояснення позивача про те, що вантаж, який він перевозив, був позначений прапорцем, суд вважає недостовірними, так як вони суперечать відеозаписам, на яких видно, що вантаж не позначений будь-яким предметом, який може бути обєктивно сприйнятий як прапорець. На відеозображенні безсумнівно видно, що до вантажу прикріплена тканина червоного кольору.

Пояснення позивача про те, що він був позбавлений засобів захисту, що від нього не приймалися пояснення та клопотання, суд вважає недостовірними, так як з відеозапису вбачається, що позивачу були розяснені його права, на його вимогу поліцейський предявив своє службове посвідчення, позивач висловлював зауваження щодо зазначеної в постанові адреси. З відеозапису вбачається, що будь яких клопотань позивач не заявляв.

.

На підставі ст. 76 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає їх достатніми для встановлення наступних обставин. При цьому суд керується вимогами ст.77 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року позивач на пр. Гагаріна у м. Кривому Розі перевозив вантаж, габарити якого виступали за межі транспортного засобу більше чим на 1 м, а саме на 1 м 73 см.

23 квітня 2018 року позивач на пр. Гагаріна у м. Кривому Розі був зупинений працівниками патрульної поліції, інспектором була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП за те, що позивач перевозив вантаж, габарити якого виступали за межі транспортного засобу більше чим на 1 м, а саме на 1 м 73 см.

Вказані обставини встановлені поясненнями позивача та відповідачки, постановою (а.с.3) та відеозаписами.

При вирішенні справи, суд застосовує норми права, які передбачені Конституцією України, КУпАП, «Правилами дорожнього руху», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила»).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинні зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил перевезення вантажів.

Пункт 22.4 Правил передбачає, що вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил, розпізнавальний знак «Негабаритний вантаж» це сигнальні щитки або прапорці розміром 400 х 400 мм з нанесеними по діагоналі червоними і білими смугами; знак розміщується на крайніх зовнішніх частинах вантажу, що виступає за габарити транспортного засобу на відстань, більшу ніж це передбачено пунктом 22.4 цих Правил.

У судовому засіданні встановлено, що позивач перевозив вантаж, який більш як на 1 метр виступав ззаду за задні габарити причепу транспортного засобу, при цьому сигнальний щиток або прапорець на крайній частині цього вантажу розміщений не був, а була розміщена тканина, отже позивач допустив порушення правил перевезенні вантажів. Тому в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що інспектором позивачу були розяснені його права, будь-яких обмежень позивачу користуватися своїми правами, інспектор не допустив

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На переконання суду, інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, діяв відповідно до вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного зясування обставин, вирішив справу без порушення вимог закону.

Дійшовши до переконання, що при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор діяв без порушення вказаних вимог КУпАП, суд вважає, що інспектор притягнув позивача до адміністративної відповідальності обґрунтовано. Отже підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та підстав для її скасування, не мається.

Вислухавши позивача та відповідачку, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.9 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 9, 73-77, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції МВС України ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов