Справа № 263/6056/18
Суддя: Кулик С. В.
Дата ухвалення: 2018-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/6056/18
Провадження № 2-а/263/286/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2018 року м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ребеко О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії АР № 853696 від 03.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ст. 132-1 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позову посилається на те, що 03 травня 2018 року поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Ковальчуком Р.М. було винесено постанову, відповідно до змісту якої на блок-посту № 7 по пр. Карпова в Кальміуському районі м. Маріуполя о 23 год. 01 хв. він, керуючи транспортним засобом IVEKO, державний номер НОМЕР_1, з причепом НОМЕР_2, порушив правила проїзду великогабаритного транспортного засобу, здійснюючи перевезення вантажу з перевищенням навантаження на одинарну вісь на 500 кг (при нормі 11000 кг, фактичне навантаження 11500 кг), чим порушив п. 22.5 ПДР України. Вважає дану постанову незаконною, оскільки правила дорожнього руху він не порушував. Фактична маса його транспортного засобу складає 37300 кг, при нормативно допустимій 40000 кг. Тобто фактична маса транспортного засобу з урахуванням вантажу не перевищила нормативно допустиму, але за рахунок того, що цемент це сипучий вантаж та знаходиться в цистерні, його розподіл в цистерні є нерівномірним, тому і навантаження а вісі є нерівномірними. Тобто він як водій транспортного засобу не міг контролювати процес рівномірності завантаження цементу, який перевозиться насипом в цистерні та його розподіл. При вазі транспортного засобу разом з вантажем 37300 кг, перевищення навантаження на одну з п'яти вісей склало 500 кг, що складає лише 1,34% від загальної ваги, тому визначити дане перевищення особисто неможливо. Окрім того, в оскаржуваній постанові не зазначені конкретні обставини вчинення правопорушення, не зазначене конкретне місце його вчинення та в чому саме вина водія, а адміністративне стягнення, накладене на нього, не є співмірним вчиненому правопорушенню. В матеріалах перевірки від 03.05.2018 року перевізником значиться ТОВ «Конкріт-Транс», але відповідно до договору оренди власник транспортного засобу IVEKO, державний номер НОМЕР_1, з причепом НОМЕР_2, передав його в оренду ТОВ «Конкріт-Бетон». Отже ТОВ «Конкріт-Транс» не знаходилося в статусі перевізника, а отже дотримуватися вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» підприємство не зобов'язано. Він не працює на ТОВ «Конкріт-Транс», тому нее міг здійснювати перевезення від імені цього підприємства. Окрім того, поліцейський неправомірно виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження Управління патрульної поліції, тим самим позбавивши його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14.05.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 29.05.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Позивач у судове засідання не з'явився, справу просив розглянути за участі його представника - адвоката ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю.

Представник відповідача у поданому суду відзиві на адміністративний позов проти позову заперечив, вказав, що під час патрулювання 03.05.2018 року поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Ковальчуком Р.М. було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій вантажного транспортного засобу IVEKO, державний номер НОМЕР_1, з причепом НОМЕР_2, ОСОБА_1 рухався з порушенням правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, а саме перевозив вантаж з перевищенням навантаження на одинарну вісь на 500 кг (при нормі 11000 кг, фактичне навантаження 11500 кг), чим порушив п. 22.5 ПДР України. За результатами розгляду справи поліцейським на місці винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Згідно довідки про результат здійснення габаритно-вагового контролю від 03 травня 2018 року зафіксовано масу 37300 кг, навантаження на ось 1 складало - 7450кг, на ось 2 - 11500кг, на ось 3 - 6100кг, на ось 4 - 5750кг, на ось 5 - 6500 кг, що є перевищенням навантаження на одинарну вісь, передбачене п. 22.5 Правил дорожнього руху, та є порушенням правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами. Пунктом 4 Постанови КМУ від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» визначено, що робота що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою. її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республки Крим, в областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Таким чином будь-які вимоги позивача щодо організації роботи пункту габаритно-вагового контролю можуть бути адресовані виключно співробітникам органів Укртрансбезпеки, оскільки, інспектори УПП в Донецькій області ДПП не відповідають за таку організацію та діяльність їх посадових осіб. Також у відзиві зазначено, що постанова від 03.05.2018 року відповідає приписам закону, складена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України - на місці вчинення адміністративного правопорушення без складення відповідного протоколу, відносно водія транспортного засобу, який порушив вимоги п.22.5 ПДР України.

Оскільки сторонни не прибули у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод та її розгляд здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.9 ст. 205 КАС України.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 травня 2018 року поліцейським роти № 2 батальйону УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капралом Ковальчуком Р.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 853696 відносно позивача.

Як зазначено у вказаній постанові, ОСОБА_1 03 травня 2018 року о 23 год. 01 хв. на блок-посту №7 по пр. Карпова в Кальміуському районі м. Маріуполя, керуючи транспортним засобом IVEKO, державний номер НОМЕР_1, з причепом НОМЕР_2, порушив правила проїзду великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами, здійснюючи перевезення вантажу з перевищенням навантаження на одинарну вісь на 500 кг (при нормі 11000 кг, фактичне навантаження 11500 кг), чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, постановив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доведеність вини позивача у вчинених адміністративних правопорушеннях підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України.

Крім цього, у відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з статтею 245 КАС України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 7 КАС України ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з статтею 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З останньої норми слідує, що при винесені постанови інспектор поліції мав відобразити в постанові технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення. Проте в постанові серії АР № 853696 від 03.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП вказані відомості відсутні.

Разом з тим, на підтвердження факту вчинення правопорушення відповідачем було представлено відеозапис з місця зупинки водія ОСОБА_1 та складення постанови про накладення адміністративного стягнення. З відеозапису вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції у встановленому законом порядку не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винний ОСОБА_1 в його вчиненні, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду. Так під час розгляду справи ОСОБА_1 не повідомлено норму закону, за якою він притягується до адміністративної відповідальності, тільки вже під час оголошення оскаржуваної постанови позивачу повідомлено, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн., внаслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений можливості скористуватися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Також, на думку суду, під час розгляду справи не були взяті до уваги пояснення позивача з приводу того, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення через відсутність вини, оскільки зафіксована фактична маса транспортного засобу 37300 кг не перевищує нормативно допустиму - 40000 кг, при цьому вантаж, що перевозився ним, це цемент у цистерні, який має сипучу консистенцію, і під час руху транспортного засобу він, як водій, позбавлений можливості особисто контролювати процес рівномірності його розподілу у цистерні. Ним може контролюватися лише загальна вага вантажу при завантаженні, в цьому випадку норми були дотримані.

Суд відзначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин, враховуючи, що загальна маса транспортного засобу, яким керував позивач, знаходиться в межах допустимої норми, а твердження позивача про те, що під час руху відбувся ссув вантажу (цементу), внаслідок чого і виникло перевищення навантаження на ось 2 на 500 кг, відповідачем-суб'єктом владних повноважень не спростовано, беручи до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 853696 від 03.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення за ст. 132-1 КУпАП складена з порушенням норм ст. ст. 280, 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд приходить до висновку, що постанова серії АР № 853696 від 03.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2,9,242-246 КАС, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 853696 від 03.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя С.В.Кулик