Справа № 804/1427/18
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Справа № 804/1427/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Апеляційного суду Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державна судова адміністрація України про визнання неправомірними дій, зобов'язання нарахування та виплату винагороди судді, -
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2Б.) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Апеляційного суду Дніпропетровської області (далі по тексту - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі по тексту - третя особа-1), Державна судова адміністрація України (далі по тексту - третя особа-2), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Апеляційного суду Дніпропетровської області щодо не здійснення нарахування ОСОБА_2, суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік»;
- зобов'язати Апеляційний суд Дніпропетровської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 суддівської винагороди з 01 січня по 13 вересня 2017 року, а також сум щорічної оплачуваної відпустки, додаткової відпустки за 2017 рік, матеріальної допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою, лікарняного, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р.;
- зобов'язати Апеляційний суд Дніпропетровської області видати ОСОБА_2 відповідні довідки про розмір суддівської винагороди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та встановленої на 01.01.2018 р. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік";
- у разі зміни розміру мінімальної заробітної плати, зобов'язати Апеляційний суд Дніпропетровської області видавати ОСОБА_2 відповідні довідки про розмір суддівської винагороди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
02 травня 2018 року засобами поштового звязку від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов № 04.4-18/7/2018 від 27.04.2018 року, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, пояснивши свою позицію тим, що в Законі України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та в кошторисі не передбачено посадовий оклад у розмірі 3 200,00 грн. для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання. Відповідачем розмір суддівської винагороди позивача розраховувався з урахуванням приписів п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII від 06.12.2016 року щодо не застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Суддям апеляційних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, розмір суддівської винагороди встановлено, виходячи із розрахункової величини 1600 грн. із застосуванням відповідного коефіцієнта 1.1 До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600,00 грн. Цим же законодавчим актом передбачено внесення змін і до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ.
Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 10 квітня 2018 року отримала 23 квітня 2018 року, однак пояснень щодо позову суду не надала.
Ухвалою від 10 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) в адміністративній справі №804/1427/18.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 був призначений на посаду судді на підставі Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року та працював з 22.05.1977 року по 07.03.2002 року суддею Ясинуватського міського суду Донецької області.
З 11.03.2002 року по 11.06.2015 року ОСОБА_2 працював суддею Апеляційного суду Донецької області.
Указом Президента України від 21 квітня 2015 року "Про переведення судді Кленцаря В.Б." переведено на роботу на посаду судді Апеляційного суду Дніпропетровської області та на підставі наказу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2015 року № 101/к зараховано до складу суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області та вважати таким, що з 12 червня 2015 року приступив до виконання своїх обов'язків.
На підставі рішення ОСОБА_4 правосуддя від 15 серпня 2017 року № 2431/0/15-17 про звільнення ОСОБА_2 звільнено з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з виходом у відставку.
Наказом Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року № 209/к ОСОБА_2 відраховано 13 вересня 2017 року зі складу суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Не погоджуючись із сумою нарахованої ОСОБА_2 суддівської винагороди, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Згідно до ч. 1 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - ОСОБА_3 № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Згідно до п. 22 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до п. 23 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної ОСОБА_4 України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).
Згідно з ч.1 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом "Про Конституційний суд України", та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Підпунктом 1 пункту 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIIІ розмір посадового окладу судді з 01.01.2017 року становить 15 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у період з 01.01.2017 року по 13 вересня 2017 року отримував суддівську винагороду, яка вираховувалась з посадового окладу в розмірі 17 600,00 грн.
На час спірних відносин позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з виходом у відставку.
Вирішуючи питання правомірності виплати відповідачем посадового окладу судді в розмірі 17 600 грн. та недоплачених сум щорічної оплачуваної відпустки, додаткової відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою, лікарняного за 2017 рік, суд виходить з наступного.
Відповідно з ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - ОСОБА_3 № 2453-VI) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 року були внесені зміни до ч. 3 ст. 135 Закону №1402-VIIІ в частині розрахункової величини та відповідно розрахункова величина мінімальна заробітна плата змінена на прожитковий мінімум.
Такі зміни відбулися і у пункті 24 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIIІ.
П. 3 прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VIII встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
Таким чином, з 01.01.2017 року розмір посадового окладу суддів, як тих що пройшли кваліфікаційне оцінювання, так і тих, що не пройшли його визначається відповідачем з розрахункової величини 1600 грн.
Відповідно до положень законів № 2453-VI та №1402-VIIІ суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
До 01.01.2017 року обидва закони визначали розмір посадового окладу судді у мінімальних заробітних платах, що дає можливість зробити висновок, що мінімальна заробітна плата застосовувалася законодавцем як розрахункова величина.
Ця ж розрахункова величина застосовувалася для розрахунку заробітної плати іншим особам, що працювали в державній сфері управління, а також для визначення розміру обовязкових платежів для доступу до публічних послуг держави та місцевого самоврядування (державне мито, судовий збір), санкцій (штрафів) і т.і.
Так, досліджуючи мету прийняття Закону № 1774-VIII слід наголосити, що він був направлений на підвищення мінімальних стандартів, запроваджених в Україні, в тому числі і заробітної плати. Та з огляду на положення Закону України Про бюджет України на 2017 рік розмір заробітної плати зріс вдвічі.
Наслідком таких змін Законом № 1774-VIII стала зміна розрахункової величини з мінімальної заробітної плати на прожитковий мінімум, яка стала застосовуватися до розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата, а також до розрахунку інших платежів та санкцій.
Тобто, з прийняттям Закону № 1774-VIII зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, у формулі розрахунку якої як розрахункова величина була закладена мінімальна заробітна плата, а лише розрахункова величина.
Крім того, слід звернути увагу, на вже вказаний алгоритм розрахунку суддівської винагороди, який за законами № 2453-VI та №1402-VIIІ є однаковим, тому і розрахункова величина повинна бути однаковою. Інший підхід буде мати ознаки дискримінації та не буде відповідати меті, закладеній в Законі № 1774-VIII збільшення суддівської винагороди суддям, що пройшли кваліфікаційне оцінювання.
Також, відповідно до ст. 7, 8 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.12.2016 року становить 1600 грн., а розмір мінімальної заробітної плати також становить 1600 грн.
Відповідно до ст. 7, 8 Закону України Про державний бюджет України на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2017 року становить 1600 грн., а розмір мінімальної заробітної плати становить 3200 грн.
Отже, вказаний розрахунок свідчить про незмінність розміру посадового окладу судді після зміни розрахункової величини.
Таким чином обрахування розміру суддівської винагороди виходячи з розміру прожиткового мінімуму 1 600 грн. не порушує матеріальне забезпечення суддів та не звужує їх конституційні гарантії у звязку з прийняттям Закону № 1774-VІІ, пряма заборона відносно чого висловлена Конституційним Судом України у рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016.
Слід зазначити, що оскільки на даний час ОСОБА_3 № 1774-VIII є чинним та неконституційним не визнавався та враховуючи те, що за часом він прийнятий пізніше за норми ст. 133 Закону №2453-VІ, при подоланні колізій положень нормативно-правових актів рівної юридичної сили все ж таки слід надати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто Закону № 1774-VІІ.
Крім того про необхідність пріоритетного застосування положень Закону № 1774-VІІ додатково свідчить і пряма його вказівка висловлена в п. 9 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення, а саме до моменту приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом.
Статтями 148, 149 Закону № 1402-VIII визначено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки кожного місцевого суду визначаються у Державному бюджеті України в окремому додатку.
Суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Отже відповідач може здійснювати виплати лише в межах затвердженого фонду оплати праці для відповідного місцевого суду та не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати перерахунок та виплату суддівської винагороди.
ОСОБА_3 № 1774-VІІ чітко визначив механізм реалізації норм щодо розміру суддівської винагороди, зумовленої зміною правового регулювання розмірів посадових окладів суддів, суд вважає правомірним дії відповідача в частині обчислення позивачу, як судді, що не пройшов кваліфікаційне оцінювання його посадового окладу починаючи з 01.01.2017 року в розмірі 17 600 грн. та виплати надбавок за вислугу років з цього часу, виходячи з процентної ставки від даної суми, а також здійснення у 2017 році виплати щорічної оплачуваної відпустки, додаткової відпустки, матеріальної допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги судді в зазначеному розмірі.
Так, у Постанові від 07.02.2018 (справа №825/933/17, провадження №К/9901/112/17) Верховний Суд дійшов правового висновку, що Апеляційний суд Чернігівської області, нараховуючи судді, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, суддівську винагороду, правомірно застосував у якості розрахункової величини цифру 1600,00 грн., як це передбачено п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII.
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.6 ст.16 Закону №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з положеннями ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати зі сплати судового збору стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Судові витрати зі сплати судового збору віднести за рахунок позивача.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1