Справа № 822/419/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/419/18

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

10 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Платаш В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року (ухвалене 12 березня 2018 року, повний текст якого виготовлено 19 березня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просив суд: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, які полягали у припиненні, починаючи з 01.12.2017, виплати пенсії за віком ОСОБА_2; визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, що полягає у не виплаті та не нарахуванню, починаючи з 01.12.2017, пенсії за віком ОСОБА_2; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 01.12.2017.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, які полягали у припиненні, починаючи з 01.12.2017 виплати пенсії за віком ОСОБА_2. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 01.12.2017. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Відповідач вказує, що у липні 2016 року позивачем до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому надана довідка управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради від 07.07.2016 №2537 про зняття ОСОБА_2 з обліку як внутрішньо переміщеної особи, а тому відповідачем було правомірно зупинено виплату його пенсії. При цьому, для відновлення виплати пенсії позивачу необхідно подати до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та заяву про виплату пенсії через ПАТ "Державний ощадний банк України".

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Припинення виплати йому пенсії вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 15.02.2011 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

До липня 2014 року позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

З 17.07.2014 позивач перебував на обліку у м. Львові як внутрішньо переміщена особа, підтвердженням чого є довідка № від 20.10.2014, видана посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення Львівської міської ради.

У травні 2016 року, користуючись правом на вільне визначення місця проживання, позивач переїхав до м. Хмельницького, де, у встановленому чинним законодавством порядку, зареєстрував постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

10.05.2016 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому із заявою, у якій просив витребувати його пенсійну справу з управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі м. Львова та здійснювати виплату пенсії за його новим фактичним місцем проживання.

З 01.06.2016 управлінням Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому розпочато виплату пенсії позивачу на підставі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № від 03.06.2016, що видана Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради.

В подальшому, позивач надав до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому довідку Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради №2537 від 07.07.2016 згідно якої позивача знято з обліку як внутрішньо переміщену особу, починаючи з 07.07.2016.

У грудні 2017 року позивач отримав лист управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, в якому зазначається про те, що виплата його пенсії припинена з грудня 2017 року, оскільки позивачу необхідно стати на облік як внутрішньо переміщеній особі та надати про це відповідну довідку.

04.01.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив роз'яснити підстави припинення пенсійних виплат та відновити такі виплати.

Листом № ГР-7704985 від 18.01.2018 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що для відновлення виплати пенсії позивачу необхідно надати до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому довідку про взяття його на облік як внутрішньо переміщеній особі та заяву про виплату пенсії через ПАТ «Державний ощадний банк України».

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно припинено виплату йому пенсії за віком, а відповідач допускає протиправну бездіяльність, що полягає у не виплаті та не нарахуванні пенсії, починаючи з 01.12.2017.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що припиняючи виплату пенсії позивачу з 01.12.2017, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у не виплаті та не нарахуванню, починаючи з 01.12.2017, пенсії за віком ОСОБА_2, суд відмовив, оскільки така позовна вимога за своїм змістом фактично дублює вимогу про визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, які полягали у припиненні, починаючи з 01.12.2017, виплати пенсії за віком ОСОБА_2. Суд зобов'язав відповідача поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, а не присудив на його користь відповідні виплати, а тому відсутні підстави для звернення судового рішення до негайного виконання у межах суми стягнення пенсії за один місяць.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів апеляційної скарги встановлено, що відповідач фактично погодився із висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, а тому, керуючись положеннями ч.1 ст.308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.

У відповідності до статті 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року визначено, що при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п'яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Згідно ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Необхідно зауважити, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Встановлено, що відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведено нормою Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" стала підставою для припинення позивачу виплати пенсії.

Виплату пенсії позивачу припинено у зв'язку із відсутністю у нього статусу внутрішньо переміщеної особи з посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", який є підзаконним нормативним-правовими актом та до спірних правовідносин може застосуватись виключно у частині, що не суперечить Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як обґрунтовано зазначає суд першої інстанції, позивач вже знятий з обліку внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради № 2537 від 07.07.2016 та офіційно зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Зважаючи на наявність у позивача реєстрації основного місця проживання, у нього відпала необхідність у довідці про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення.

При цьому, припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Рішенням Європейський суд з прав людини у справі "Пічкур проти України", зокрема, у пункті 54 зазначено про порушення статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" Європейський суд з прав людини визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдовської Республіки Придністровця (МРП).

Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за ст. 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захист гарантованих Конвенцією прав заявників.

Як зазначено в пункті 333 цього рішення Європейського суду з прав людини, суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно - правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

З огляду на наведені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суд першої інстанції щодо протиправності дій відповідача в частині припинення виплати пенсії позивачу з 01.12.2017, а належним способом відновлення порушених прав позивача буде зобов'язання управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2, починаючи з 01.12.2017.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 липня 2018 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.