Справа № 820/6092/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 р. Справа № 820/6092/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України особа, яка приєдналася до апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 (суддя Заічко О.В., вул. Мар'їнська, 18-б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 20.12.17) по справі № 820/6092/17

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ про відкриття виконавчого провадження № 54937258 від 18.10.2017 р.; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ про арешт коштів боржника від 18.10.2017р., винесену в рамках виконавчого провадження ВП 5493725; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ про арешт майна боржника від 18.10.2017р., винесену в рамках виконавчого провадження ВП 5493725; зобов'язати головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ внести записи до Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру обтяжень рухомого майна про скасування арешту на майно ТОВ «Гадячсир»; зобов'язати головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ направити до реєстраційних органів, а також, до банківських установ рішення про скасування раніше накладених арештів на майно та кошти ТОВ «Гадячсир».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" подано заяву про приєднання до апеляційної скарги, які були прийняті судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду без виходу до нарадчої кімнати від 10.07.2018 заяву представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_3 про відвід складу колегії суддів: Катунова В.В., Бершов Г.Є., Ральченко І.М. в порядку абз. 2 ч.3 ст. 39 КАС України залишено без розгляду, як таку, що повторно подана з тих самих підстав.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасника судового засідання, який з'явився, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.11.2016 у справі № 917/1400/16 задоволено позов ПАТ "Укрсоцбанк", пред'явлений до ТОВ "Гадячсир" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 06.1-20/124 від 02.04.2013 в розмірі 15917447 доларів 81 центів США. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 15 917 447 доларів 81 центів США заборгованості по кредиту.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 рішення Господарського суду Полтавської області від 15.11.2016 у справі № 917/1400/16 залишено без змін.

ТОВ "Гадячсир" було подано касаційну скаргу на вказані судові рішення, проте, станом на час подання вказаного позову до суду, ВГС України не прийнято рішення по суті вказаної касаційної скарги.

Після набрання законної сили Рішенням Господарського суду Полтавської області від 15.11.2016 у справі № 917/1400/16 03.10.2017 було видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 15 917 447 доларів 81 центів США заборгованості по кредиту.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 18.10.2017 було відкрито виконавче провадження №54937258 з примусового виконання наказу № 917/1400/16, виданого 03.10.2017 Господарським судом Полтавської області.

В подальшому, в рамках ВП № .10.2017 було винесено постанову про арешт коштів боржника - ТОВ "Гадячсир" та постанову про арешт майна боржника.

Позивач вказував, що на його адресу, як кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" надійшов лист від зазначеної юридичної особи, з якого він дізнався про існування ВП № 54937258 та прийнятих постанов, не погодившись з якими, звернувся у судовому порядку за їх оскарженням.

Підставою виникнення спірних правовідносин стало незаконне, на думку позивача, відкриття відповідачем вказаного виконавчого провадження в порушення норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо територіальної підвідомчості, що потягло за собою незаконність постанов про накладення арешту на кошти та майно ТОВ "Гадячсир", що, як зазначав позивач, порушує його права як кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир", оскільки метою створення кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи є отримання прибутку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при вчиненні оскаржуваних дій, відповідач діяв поза межами своїх повноважень та за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосуванні норм законодавства.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" ( надалі - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази;2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;3) виконавчих написів нотаріусів;4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Згідно з п.3 вказаної Інструкції органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції.

За положеннями п.4 Інструкції відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими: боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

З огляду на те, що предметом примусового виконання у межах виконавчого провадження ВП № 54937258 є вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" за кредитним договором у сумі 15917447 долларів 81 центів США, тобто зобовязання , сума якого становить двадцять та більше мільйонів гривень , колегія суддів дійшла висновку, що виконавчий документ (наказ господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 року по справі № 917/1400/17) підлягає до примусового виконання у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Таким чином, виконавче провадження № 54937258 відкрито відповідачем відповідно принципів підвідомчості виконання рішень, визначеного п. 4 Розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 26.04.2018 по справі 826/16954/17.

Крім того, згідно ч.1, 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Встановлені обставини справи свідчать, що ПАТ "Укрсоцбанк" було пред'явлено на виконання наказ, боржником за яким виступає ТОВ "Гадячсир".

В межах виконавчого провадження № 549372558 ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, на нього не покладено обов'язку щодо виконання рішення, а тому відповідач вчинивши виконавчі дії щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 917/1400/16, виданого 03.10.2017 Господарським судом Полтавської області жодним чином не порушив охоронювані законом права позивача.

Отже, аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2017 по справі № 820/6092/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 16.07.18.