Справа № 806/2329/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м.Житомир справа № 806/2329/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Петренко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов"язання надати в оренду земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області щодо відмови викладеної, в листі від 30.03.2018 №Г-1731/0-1702/0/22-18, в наданні земельної ділянки в оренду за клопотанням ОСОБА_3 від 02.03.2018 кадастровий номер НОМЕР_2;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку для сінокосіння терміном на 49 років за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.03.2018 звернувся з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання в оренду терміном на 49 років земельної ділянки для сінокосіння, за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. Листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.03.2018 відмовлено в передачі вказаної земельної ділянки в оренду з підстав відсутності проекту землеустрою у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Зазначену відмову позивач вважає протиправною.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи на 03.07.2018.

03.07.2018 справу, у зв"язку з перебуванням судді Капинос О.В. у відрядженні було знято з розгляду до 11.07.2018 .

11.07.2018 представник позивача в судове засідання з"явився, позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з"явився, проти позову заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Відзив мотивований тим, що позивачу відмовлено в передачі вказаної земельної ділянки в оренду, про що його письмово повідомлено листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.03.2018 №Г-1731/0-1702/0/22-18. Причиною відмови зазначено те, що проект землеустрою на передачу вказаної земельної ділянки в оренду позивачем не розроблявся. Окрім цього, зазначив, що посилання позивача на те, що проект знаходиться у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області нічим не підтверджені.

Через канцелярію суду подав клопотання про доручення до матеріалів справи технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, за межами населених пунктів на території Соловіївської сільської ради Брусилівського району, Житомирської області.

Заслухавши пояснення представників сторін, лослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 02.03.2018 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням, в якому просив надати в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. В клопотанні позивач також зазначив, що проект землеустрою зазначеної ділянки знаходиться в Брусилівському районному відділі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, а також додав до клопотання копію паспорту, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.(а.с.9)

На своє звернення отримав відповідь від 30.03.2018 №Г-1731/0-1702/0/22-18, в якій позивачу відмовлено в передачі вказаної земельної ділянки в оренду. Причиною відмови стало те, що проект землеустрою на передачу вказаної земельної ділянки в оренду позивачем не розроблявся. Вказаний у клопотанні проект землеустрою у Відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області не перебуває.(10)

Позивач у вказаному позові оспорює неправомірність відмови щодо не передачі земельної ділянки в ореду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами щодо порядку надання земельних ділянок державної або комунальної власності в користування, в тому числі на умовах оренди, громадянам регулюються правовими нормами Земельного кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами ч. 2 та 3 ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення, окрім іншого, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), такі землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, окрім іншого, для сінокосіння та випасання худоби.

В розумінні вимог ст. 93 Земельного кодексу України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, в тому числі на умовах оренди, врегульовано правовими нормами ст. 123 та 124 цього ж Кодексу.

Відповідно до ст.124 Земельного кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. (ч.4 ст.122 Земельного кодексу)

Як вже зазначалося, ОСОБА_3 02.03.2018 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням, в якому просив надати в оренду терміном на 49 років для сінокосіння земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. В клопотанні позивач також зазначив, що проект землеустрою зазначеної ділянки знаходиться в Брусилівському районному відділі Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.

На своє звернення отримав відповідь від 30.03.2018 №Г-1731/0-1702/0/22-18, в якій позивачу відмовлено в передачі вказаної земельної ділянки в оренду, у зв"язку з тим, що проект землеустрою на передачу вказаної земельної ділянки в оренду позивачем не розроблявся.

Зокрема, відповідно до листа відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.03.2018 №12/309-18-0.22, вказаний у клопотанні ОСОБА_3 проект землеустрою у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не перебуває.

Тобто, відповідно до вказаного листа, фактичною підставою для відмови у наданні в оренду земельної ділянки слугувала відсутність розробленого проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки саме в оренду ОСОБА_3.

Водночас, позивач стверджує, що проект землеустрою на вказану земельну ділянку кадастровим номером НОМЕР_2 розроблений та знаходиться у Відділі в Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, тому відсутні підстави для виготовлення нового проекту.

Суд не погоджується з такими доводами позивача та в той же час погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне.

Передача в оренду зазначених земельних ділянок громадянам, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 Земельного кодексу України.

Як зазначено в ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. (ч. 3 ст. 123)

За приписами ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, до яких відноситься відповідач, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування .

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки в оренду конкретній особі передує стадія розгляду та затвердження проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, за отриманням на дозволу на виготовлення кого необхідно звернутися з відповідною заявою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Водночас, докази того, що позивачем розроблявся проект землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, чи доказів звернення з відповідною заявою для його отримання, у матеріалах справи відсутні.

Що стосується посилань позивача на нібито вже розроблений проект землеустрою на земельну ділянку кадастровим номером НОМЕР_2, що знаходиться у Відділі в Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, то слід зазначити таке.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі

Зокрема, у матеріалах справи міститься розроблена ДП "Житомирський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" копія технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області.

Отже, кадастровий номер вказаній земельній ділянці присвоєно у зв"язку з проведенням інвентаризації земель Брусилівського району, тобто технічна документації із землеустрою розроблялася виключно для інвентаризації (а.с.62).

За приписами ст. 1 Закону України від 22.05.2003 № 858-IV "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог ст. 25 цього ж Закону види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

До видів документації із землеустрою, окрім іншого відносяться:

г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

В розумінні вимог ст. 26 цього ж Закону органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі є самостійними замовниками відповідної документації із землеустрою.

Таким чином, технічна документація із землеустрою розробляється щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та щодо інвентаризації земель. Для відведення земельних ділянок та приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій розробляються проекти землеустрою.

При цьому, для кожної конкретної мети використання земельної ділянки, розробляється відповідний вид документації. Тобто, для відведення земельної ділянки має виготовлятися саме проект землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду.

Як вже зазначалося, докази, що проект землеустрою для відведення земельної ділянки в оренду позивачем розроблявся, в матеріалах справи відсутні.

Встановлення вищезазначеній земельній ділянці кадастрового номера та розроблення технічної документації було зумовлено виключно проведеною інвентаризацією земельних ділянок.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо неможливості присвоєння земельній ділянці кадастрового номера до розроблення проекту землеустрою.

Крім того, позивач у позовній заяві посилається на ст.79-1 Земельного кодексу, яка визначає порядок формування земельної ділянки та зазначає, що земельна ділянка уже сформована, оскільки має кадастровий номер.

Так, відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу, формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Отже, земельна ділянка може бути також сформована шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом. Тобто, дана правова норма має відсилочний характер .

Так, Порядок проведення інвентаризації земель, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 №513.

Зокрема, п.2 цього Порядку визначено, що інвентаризація земель проводиться з метою:

- забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель;

- визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь;

- узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі;

- прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень;

- здійснення землеустрою.

Отже, вказана правова норма містить вичерпний перелік випадків проведення інвентаризації земель та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, вказаною правовою нормою не передбачено, що інвентаризація земель може проводитися з метою передачі земель у користування, в тому числі на умовах оренди.

При цьому, порядок передачі в оренду земельних ділянок громадянам, юридичним особам встановлений ст. 123 Земельного кодексу України, яка у даному випадку є спеціальною нормою.

Отже, посилання позивача на ст.79-1 ЗКУ у даному випадку є помилковим.

Крім того, є безпідставним посилання позивача на абз.4 ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України, яким визначено, що надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Так, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є окремим видом документації землеустрою і розробляється з відповідною метою.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що такий вид документації розроблявся щодо земельної ділянки, яку просив позивач передати в оренду.

При цьому, суд звертає увагу, що вказана правова норма також передбачає необхідність попередньо отримати дозвіл на розроблення цієї технічної документації.

Зокрема, другим реченням абз.4 ч.1 ст.123 ЗК визначено, що "У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу".

Отже, ці доводи позивача також є безпідставними та судом до уваги не приймаються.

Відповідно до листа відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 26.03.2018 № 12/309-18-0.22, вказаний у клопотанні ОСОБА_3 проект землеустрою у відділі у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не перебуває.

Таким чином, відсутність проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_3 земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 виключає можливість прийняття відповідачем рішення про передачу такої земельної ділянки в оренду з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, а отже і в суду на даний час відсутні підстави зобов"язувати відповідача надавати позивачу вказану земельну ділянку в оренду, з огляду на те, що ним жодні дії спрямовані для її отримання у порядку, встановленому Земельним Кодексом, не були вчинені.

В судовому засіданні представник позивача, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його клопотання не розглянуто у встановлені строки.

Разом з тим, підставою для звернення до суду порушення строків розгляду клопотання не було, на таке порушення у позовній заяві позивач не посилався.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, в межах позовних вимог.

Отже, оскільки вимоги позовної заяви не були обґрунтовані порушенням відповідачем строку розгляду клопотання, та враховуючи положення ч.2 ст.9 КАС України, суд відхиляє такі доводи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач довів правомірність своїх дій і спірної відмови.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246,371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка, 45, м.Житомир, 10002, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання розглянути клопотання та передати в оренду земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 16 липня 2018 року