Справа № 683/99/18
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/99/18

Головуючий у 1-й інстанції: Цішковський В.А.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

09 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2018 року (ухвалене в м.Старокостянтинові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Хмельницькому про скасування постанови серії БР №522246 від 09.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2018 року позивач звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Хмельницькому про скасування постанови серії БР №522246 від 09.01.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП ТА П.1.5 Правил дорожнього руху України не вчиняв, у зв'язку з чим відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2018 року позов задоволено: постанову серії БР №522246 від 09.01.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 гривень скасовано, провадження у справі закрито.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у порушенні правил дорожнього руху, за викладених в оскаржуваній постанові обставин.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що позивачем не було вжито невідкладних заходів щодо належного утримання доріг, а саме не було вжито заходів щодо ліквідації ямковості гранична глибина якої перевищує допустиму, у зв'язку з чим відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначив про розгляд справи без його участі.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст. ст. 300 та 304 КАС України та не подав відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання позивач не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в ході апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що згідно постанови старшого інспектора відділу БДР УПП у м.Хмельницькому Рудавського В.В. серії БР №522246 від 09.01.2018 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій зазначено, що будучи начальником філії "Старокостянтинівський райавтодор" порушив вимоги п.3.1.1.-3 ДСТУ 3587-97 при утриманні автодороги Т-20-24 (Смотрич - Антоніни), а саме не вжив заходів щодо ліквідації ямковості, глибина якої перевищує допустиму, чим порушив п.1.5 Правил дорожнього руху. Вказаною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 1020 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про автомобільні дороги України», державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконання влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Згідно до ст.ст.11-13 цього ж Закону, розробку та реалізацію заходів з безпеки дорожнього руху здійснює орган державного управління автомобільними дорогами загального користування.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною першою статті 140 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. За змістом ст.140 КУпАП суб'єктом даного правопорушення може бути посадова особа, відповідальна за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць тощо.

Згідно з п.п. 21 пункту 1 розділу ІІІ Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого Наказом Національної поліції від 06.11.2015 року №73, відповідач зобов'язаний надати в межах своєї компетенції посадовим і службовим особам обов'язкові для виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів притягнення винних до передбаченої законодавством відповідальності. В порушення вказаного Положення інспектором жодного припису видано не було.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», приписи Державтоінспекції про усунення недоліків, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху повинні направлятися до власника доріг, який у свою чергу передбачає виконання зазначених у приписах робіт у Плані завдань і направляє дочірньому підприємству чи іншій підрядній організації для виконання з одночасним фінансуванням виниклих додаткових робіт.

За ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 140 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст.283 КУпАп).

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач порушив вимогу п. 3.1.1.- 3 ДСТУ 3587-97 при утриманні а/д Т 23-24 (Старокостянтинів - Антоніни) 10км.+300м., а саме не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни, ямковості, що перевищує допустимі норми.

Так, відповідно до ч.3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі (додаток 2) з відповідними замірами та схемою про:

1) пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху;

2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху;

3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття;

4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу;

5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху;

6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій;

7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

Колегією суддів, при дослідженні наявного в матеріалах справи Акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 09.01.2018 року (а.с.60) виявлено, що останній не відповідає вимогам Інструкції, оскільки до нього не долучено заміри та схеми про пошкодження відрізку дороги, про перешкоду для дорожнього руху, а також про умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху.

В самому ж акті лише вказано про наявність вибоїн, але відсутні будь-які відомості про їх кількість, розміщення на дорожньому покритті, розміри та яким чином вони вимірювались.

Разом з тим на підтвержєення своїх доводів апелянтом надано суду фотоматеріали, які на його думку підтверджують те, що позивачем не було вчинено дій щодо ліквідації ямковості на а/д Т 23-24 (Старокостянтинів - Антоніни).

Проте, колегія суддів критично ставиться до вказаного доказу, оскільки, із вказаних фотоматеріалів дійсно видно вибоїни на дорожньому покритті, однак з них неможливо встановити, яка саме ділянка та на якій автодорозі на них зображені.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки містить виключно загальні фрази та не конкретизує об'єктивну сторону вчиненого правопорушення.

Будь яких інших належних доказів в підтвердження своїх доводів апелянтам ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено факту не дотримання позивачем вимог п.3.1.1-3.1.2 ДСТУ 3587-97 при утриманні а/д Т 23-24 (Старокостянтинів - Антоніни) та порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України при винесенні оскаржуваної постанови.

Отже, за наведених вище обставин колегія суддів не може вважати спірну постанову законною, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про її протиправність та скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому слід залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.