Справа № 818/2295/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 р. Справа № 818/2295/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017;

- зобов'язати головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017 у повному розмірі;

- відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 01.12.2010 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Відповідачем не виплачувалася йому пенсія з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017. З метою захисту та відновлення своїх порушених прав позивач звернувся до головного управління із відповідною заявою про поновлення виплати призначеної йому пенсії з 01.04.2015. Листом від 11.05.2018 № 4596/08-35 головне управління відмовило позивачу в поновленні виплати пенсії з посиланням на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VІІІ та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, якими було обмежено виплату пенсії працюючим пенсіонерам у спірні періоди. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на те, що він вже набув право на пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та це право не може бути у нього відібране при винесенні змін до вищевказаного Закону.

06.07.2018 відповідач подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 (Великода проти України) та рішення Конституційного суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, від 25.01.2012 № 3-рп/2012, зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства. При цьому, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Крім того, зазначив, що враховуючи заборону використовувати кошти Пенсійного фонду на цілі, не передбачені пенсійним законодавством, та відсутність рахунків в органах Казначейства, вважає правильним відшкодувати понесені судові витрати позивача за рахунок Державного бюджету України. Відповідач просив прийняти рішення на розсуд суду.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 01.12.2010 позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як пенсіонер та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с. 10).

Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не виплачувалася позивачу пенсія з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017.

Позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, у відповідь на який листом від 11.05.2018 № 4596/08-35 Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області стосовно припинення виплати пенсії з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01 2017 по 01.10.2017 повідомило наступне.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УШ, передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VІІІ визначений порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, яким передбачено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюються дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", пенсії не виплачуються.

Враховуючи рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7- рп/2016 та п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-УІІІ, позивачу було поновлено виплату пенсії з 20.12.2016 по 31.12.2016.

Водночас, з 01 січня 2017 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII визначений порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, яким передбачено, що тимчасово, до 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", пенсії не виплачуються. З 01.10.2017 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" № 2148-19 від 03.10.2017 року виплата пенсії поновилася.

Оскільки підстави припинення виплати пенсії є законодавчою нормою, то окреме рішення головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не приймалося (а.с. 11-13).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (надалі - Закон № 213-VIII) ст. 54 Закону № 2262-ХІІ викладено в наступній редакції «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.».

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року (далі - Закон України № 911-VIII від 24.12.2015), який набрав чинності з 01.01.2016 року внесено зміни, до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Згідно із п.1 Прикінцевих положень Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року, цей Закон набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 по справі № 1-38/2016 за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Рішення від 20.12.2016 № 7-рп/2016) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону № 2262-ХІІ, а саме: першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, яким передбачено, що тимчасово, до 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", пенсії не виплачуються.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Оскільки позивач вже набув право на пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то це право не може бути у нього відібране при винесенні змін до вищевказаного Закону.

Таким чином, Закони України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911 -VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-УІІІ порушують вимоги ст. 22 Конституції України, та з урахуванням ст. 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, вони можуть бути застосовані лише до пенсій, які призначені після прийняття вищезазначеного Закону.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

З огляду на викладене, суд вважає, що у періоди з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017 виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати пенсії неможливо, а тому заявлені вимоги є законними, та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно клопотання позивача про допущення рішення у даній справі до негайного виконання у повному обсязі, суд зазначає, що воно підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином суд, вважає за необхідне допустити до негайного виконання це рішення в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Також, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог статті 139 КАС України, стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704,80 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 13.06.2018.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 21108013) щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсії з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 21108013) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пенсію за період з 01.04.2015 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 01.10.2017 у повному розмірі.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ідентифікаційний код 21108013) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко