Справа № 826/7077/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 липня 2018 року № 826/7077/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 81-А, в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестінг груп»

про стягнення заборгованості у розмірі 75 928,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестінг груп» в якому просить стягнути податковий борг у сумі 75 928,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що станом на дату звернення до суду за відповідачем обліковується податковий борг в розмірі 75 928,00 грн., який виник на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань згідно податкової звітності, але не сплачений у визначеному законом порядку.

Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) від 08.05.2018р. направлялася на адресу відповідача, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою та з відміткою пошти «не знайдено».

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестінг груп» не перебуває в процесі припинення, адреса місцезнаходження юридичної особи відповідає адресі, на яку судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі.

При цьому, судом враховується, що ухвала розміщена в Єдиному державної реєстрі судових рішень.

Станом на час розгляду справи до суду будь-які відомості про зміну місцезнаходження відповідача не надходили.

Враховуючи неподання відповідачем заперечень проти позовних вимог та доказів на їх підтвердження, суд відповідно до ст. ч.6 ст. 162 КАС України розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестінг груп» () перебуває на податковому обліку в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві та є платником податків.

Відповідно до відомостей довідки Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про податковий борг, станом на 22.03.2018р. за ТОВ «Інвестінг груп» () обліковується податковий борг на загальну суму 75 928,00 грн.

Зазначена сума податкового боргу виникла на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов'язань, згідно податкової звітності, але не сплачених у визначеному законом порядку, та на підставі донарахованих сум контролюючим органом, згідно прийнятих податкових повідомлень - рішень.

Так, відповідачем нараховано ПДВ у податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.04.2016р. на суму 75 758,00 грн, термін сплати 30.04.2016р.

Також на підставі Акту перевірки № 2196/26-50-12-01-11 від 07.10.2016р. податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № від 01.11.2016р. за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 170 грн.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу України відповідачу було направлено податкову вимогу від 06.06.2016р. № 4456-17 на суму 75 758,00 грн., яку було отримано представником ТОВ «Інвестінг груп» 21.06.2016р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 947.

Враховуючи суми грошових зобов'язань, які визначені контролюючим органом, а також самостійно задекларовані відповідачем з податку на додану вартість, у відповідача обліковується податковий борг, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п.16.1.4. п.16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.14.1.175. п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу вимог п. 54.1 та 54.2 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вказаних норм Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що відповідач протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця повинен сплатити суми податкових зобов'язань з вказаних податків, згідно поданих декларацій, але не зробив цього.

При цьому згідно пункту 56.11 статті 56 ПК України податкові зобов'язання самостійно визначені відповідачем як платником податків у вищезазначених податкових деклараціях оскарженню не підлягають, тобто вважаються узгодженими з дати подання податкових декларацій.

Пунктами 58.1, 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи, податкове повідомлення-рішення № від 01.11.2016р. було надіслане відповідачу контролюючим органом на податкову адресу та вручено 15 листопада 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення .

Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків (п. 56.17 ПК України).

Відповідно до п.56.18. ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Статтею 102 цього Кодексу передбачено строк давності, протягом якого платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення - 1095 днів.

Відповідачем не надано суду доказів оскарження податкового повідомлення - рішення до суду у строк, встановлений ст.102 ПК України, відтак грошове зобов'язання, що визначене таким податковим повідомленням-рішенням вважається узгодженим.

Як передбачено п. 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За змістом підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У визначені Податковим кодексом України строки відповідач не сплатив узгоджені суми грошових зобов'язань, тому в силу наведених норм ПК України вони набули статусу податкового боргу.

Статтею 59.1 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України позивач надіслав відповідачу податкову вимогу форми "Ю" від 06.06.2016 року № 4456-17, яка була вручена відповідачу 21.06.2016 року що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення .

Доказів оскарження відповідачем зазначеної податкової вимоги, а також доказів сплати ним сплати податкового боргу суду не надано.

Наявність у відповідача спірної заборгованості станом на момент розгляду справи підтверджується витягом з картки особового рахунку платника податків.

Згідно з п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які спростовували б доводи позивача, відповідач суду не надав.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність у відповідача податкового боргу та підстав для його стягнення, а тому вимога про стягнення з нього спірної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, суд вважає, що вимога позивача про скерування рішення суду до негайного виконання не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них. Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо стягнення коштів за податковим боргом.

Проте, суд звертає увагу на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку ст. 283 КАС України, оскільки позивачем не дотримано встановлених даною статтею вимог

Крім того, негайно виконуються рішення суду передбачені пунктами 1-4 частини першої статті 283 КАС України, а стягнення коштів за податковим боргом передбачено п. 5 ч. 1 ст. 283 КАС України.

Таким чином відсутні підстави для негайного виконання рішення суду відповідно до ст. 371 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи відсутність таких заходів у позивача, судовий збір на його користь стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестінг груп» (03028, м.Київ, просп. Науки, будинок 42/1, корпус 10, офіс 17 ) на користь Державного бюджету України податковий борг у сумі 75 928 (сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням пункту 15 статті 1 Перехідних положень. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу - через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Патратій