Справа № 587/655/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 р. Справа № 587/655/16-а
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10.01.2018 (суддя Степаненко О.А., вул. Академічна, 13, м. Суми, 40030, повний текст складено 10.01.18) по справі № 587/655/16-а

за позовом ОСОБА_2

до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича , В.о. міського голови з виконавчої роботи Войтенка Володимира Володимировича треті особи Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради , Національне агентство з питань запобігання корупції

про визнання протиправними і скасування розпоряджень суб'єктів владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач -ОСОБА_2, звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича, виконуючого обов'язки міського голови з виконавчої роботи Войтенка Володимира Володимировича, третя особа Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, в якому просив :

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Суми від 30 березня 2016 року № 131-к «Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Суми від 01 квітня 2016 року № 136-к «Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Суми від 04 квітня 2016 року № 139-к «Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Суми від 11 квітня 2016 року № 147-к «Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови міста Суми від 12 квітня 2016 року № 154-к «Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності».

Рішенням Сумського районного суду Сумської області позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач -Сумський міський голова Лисенко О.М., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції.

Представник відповідача - Сумського міського голови Лисенка О.М., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги та зазначили, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебував на посаді директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

01 квітня 2016 року Сумським міським головою прийнято розпорядження № 136-К, яким вирішено притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за перешкоджання виконанню рішення Сумської міської ради від 27 січня 2016 року № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності», що проявилося у відмові передати комісії з ліквідації очолюваного ним департаменту його гербову печатку і круглу печатку «Для проектів».

30 березня 2016 року та 04 квітня 2016 року Сумським міським головою винесені розпорядження № 131-к та № 139-к відповідно, якими ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни. Зокрема, в розпорядженнях міського голови № 131-к від 30 березня 2016 року та №139-к від 04 квітня 2016 року вказується, що ОСОБА_2 не дотримано встановленого режиму роботи (запізнення на роботу 09 березня 2016 року та 10.03.2016 року) та неповідомлення про причини своєї відсутності на робочому місці.

11 квітня 2016 року Сумським міським головою винесено розпорядження №147-к, яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме: недотримання встановленого режиму роботи ( запізнення на роботу 11 березня 2016 року) та неповідомлення про причини своєї відсутності на робочому місці.

12 квітня 2016 року Сумським міським головою винесено розпорядження №154-к, яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме: недотримання встановленого режиму роботи та перебування 05 квітня 2016 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 45 хв. на звіті фракції ВО «Свобода».

Не погоджуючись з вказаними розпорядженнями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх правомірності та обґрунтованості.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи органу місцевого самоврядування, які врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» передбачено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно ст. 8 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" організація навчання і підвищення кваліфікації посадових осіб місцевого самоврядування, просування їх по службі, визначення тривалості робочого часу, порядку здійснення ними службових відряджень та відшкодування витрат на ці відрядження, а також особливості їх дисциплінарної відповідальності, вирішення інших питань, пов'язаних із службою в органах місцевого самоврядування, забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 139 КЗпПУ передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст.142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Види та порядок накладення дисциплінарних стягнень регулюється статями 147-149 КЗпП України, якими встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Необхідність витребування від працівника попередніх пояснень до вирішення питання про застосування заходів дисциплінарного стягнення також передбачено роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в постанові від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», в якій вказується, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявлялося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в частині заявлених позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпоряджень Сумського міського голови від 30 березня 2016 року № 132 -к, від 04 квітня 2016 року № 139-к та від 11.04.2016 № 147-к та висновкам суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 30 березня 2016 року та 04 квітня 2016 року Сумським міським головою винесені розпорядження № 131-к та № 139-к відповідно, якими ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни і накладено дисциплінарне стягнення у виді догани ( т. 1 а.с. 12, 14).

Підставою прийняття розпорядження міського голови № 131-к від 30 березня 2016 року зазначено не дотримання ОСОБА_2 встановленого режиму роботи (запізнення на роботу 09 березня 2016 року) та неповідомлення про причини своєї відсутності на робочому місці.( ар.с.12).

Дане розпорядження прийнято за результатами розгляду акту про встановлення факту відсутності працівника на роботі від 09 березня 2016 року та письмових пояснень директора департаменту містобудування та земельних відносин ОСОБА_2 від 11 березня 2016 року № 89/06.01-23.

Підставою прийняття розпорядження міського голови № 139-к від 04 квітня 2016 року зазначено не дотримання позивачем встановленого режиму роботи (запізнення на роботу 10.03.2016 року) та неповідомлення про причини своєї відсутності на робочому місці. ( т. 1 ар.с. 14).

Дане розпорядження прийнято за результатами розгляду акту про встановлення факту відсутності працівника на роботі від 10 березня 2016 року та письмових пояснень директора департаменту містобудування та земельних відносин ОСОБА_2 від 11 березня 2016 року № 89/06.01-23.

З наданих позивачем письмових пояснень, адресованих першому заступнику міського голови Войтенку В.В., 09 березня 2016 року з 08 год. 00 хв. він на виконання п. 1 доручення міського голови від 22 лютого 2016 року ( т. 1 ар.с. 34) приймав участь в проведенні інвентаризації рекламних перетягів, а саме: визначення рекламних носіїв, що встановлені самочинно або з порушенням норм чинного законодавства та визначення альтернативних місць для встановлення реклами, що виключає наявність в діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення.( т. 1 ар.с. 21-22).

З приводу запізнення ОСОБА_2 на роботу 10 березня 2016 року, що стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, позивачем зазначено, що він є керівником всього департаменту, а тому його робоче місце не обмежується його робочим кабінетом, а тому він дійсно був відсутнім в кабінеті з 08 год. 02 хв. до 08 год. 13 хв., однак при цьому перебував в приміщенні департаменту, зокрема позивач зазначив, що о 07 год. 58 хв. - увійшов до приміщення 1-го поверху будівлі по вулиці Горького, 21; о 07 год. 59 хв. - увійшов до свого робочого кабінету в приміщенні департаменту на 3 поверсі; о 08 год. 02 хв. - вийшов зі свого робочого кабінету та увійшов до вбиральні, де перебував до 08 год. 09 хв.; о 08 год. 10 хв. - увійшов до кабінету № 311 і о 08 год. 13 хв. повернувся до свого робочого кабінету. ( т. 1 ар.с. 21 -22).

При цьому, колегія суддів вважає зазначити, поняття «робоче місце» не є тотожним поняттю «робота», а тому відсутність на робочому місці не може бути підставою для висновку про не дотримання позивачем встановленого режиму роботи та неповідомлення про причини своєї відсутності на робочому місці.

Одночасно, як вірно встановлено судом першої інстанції, міським головою міста Суми не встановлювалися для керівника департаменту правила внутрішнього трудового розпорядку, якими б визначалося конкретне робоче місце та вказувалося про необхідність протягом всього робочого часу знаходитися у своєму робочому кабінеті ( що не оспорювалось в судовому засіданні сторонами по справі) , а тому відсутні підстави вважати короткочасну відсутність позивача в своєму кабінеті у робочий час порушенням трудової дисципліни.

Таким чином, як 09 березня 2016 року, так 10 березня 2016 року ОСОБА_2 перебував на роботі та виконував покладені на нього трудові обов'язки і доручення міського голови, а тому посилання в розпорядженні про накладення на позивача дисциплінарних стягнень за порушення позивачем трудової дисципліни є неправомірним.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення, що виключає застосування до нього дисциплінарної відповідальності і свідчить про незаконність розпоряджень Сумського міського голови від 30 березня 2016 року № 132 -к, від 04 квітня 2016 року № 139-к.

Щодо оскаржуваного позивачем розпорядження Сумського міського голови від 11.04.2016 № 147-к, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2016 року Сумським міським головою винесено розпорядження № 147-к, яким ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме: недотримання встановленого режиму роботи (запізнення на роботу 11 березня 2016 року) та неповідомлення про причини своєї відсутності на робочому місці.( т. 1 ар.с.62).

Підставою прийняття стало оскаржуваного розпорядження стало встановлення факту відсутності працівника на роботі від 11 березня 2016 року та письмових пояснень директора департаменту містобудування та земельних відносин ОСОБА_2 від 11 березня 2016 року № 89/06.01-23.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, до застосування дисциплінарного стягнення прямий керівник позивача - Сумський міський голова не зажадав від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, з приводу тих обставин, що зазначені в оскаржуваному розпорядженні.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем оскаржуване розпорядження прийнято із істотним порушенням встановленої процедури застосування дисциплінарного стягнення, без отримання від позивача відповідних письмових пояснень, вказане рішення суб'єкта владних повноважень не можна вважати таким, що відповідає засадам розсудливості та обґрунтованості. Відповідачем не було отримано викладену письмово позицію позивача із приводу відповідних порушень, що унеможливило прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Крім того, Сумський міський голова не ознайомив ОСОБА_2 із актом про встановлення факту відсутності на роботі від 11 березня 2016 року, отже, позивачу взагалі не було повідомлено про його зміст та зазначені в ньому обставини.

Таким чином, під час вирішення питання про оголошення ОСОБА_2 догани відповідачем не було повно та всебічно з'ясовано всі обставини для подальшого вирішення питання про наявність підстав для застосування дисциплінарного стягнення.

В той же час, в наданих ОСОБА_2 письмових поясненнях від 11 березня 2016 року № 89/06.01-23 вбачається, що вони адресовані безпосередньо першому заступнику міського голови Войтенку В.В. і стосуються питань, що порушувалися ОСОБА_2 в його листі № 572/03.02.02-17 від 10.03.2016 року.

Зокрема, у вказаних поясненнях позивачем зазначено, що 11 березня 2015 року він, як керівник департаменту, мав відреагувати на звернення замовників будівництва багатоквартирного житлового будинку ТОВ «Будівельна виробничо-комерційна компанія «Федорченко» та управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради з приводу видачі їм містобудівних умов і обмежень щодо забудови земельної ділянки по вулиці Інтернаціоналістів, 35 у місті Суми, а тому з 08 год. 00 хв. до 08 год 40 хв. мав перебувати на вказаній земельній ділянці з метою з'ясування актуальної містобудівної ситуації.

Таким чином, 11 березня 2016 року ОСОБА_2 перебував на роботі та виконував покладені на нього трудові обов'язки, а тому твердження в оспорюваному розпорядженні про порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни є безпідставним.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи розпорядження від 30 березня 2016 року № 132 -к, від 04 квітня 2016 року № 139-к та від 11.04.2016 № 147-к, діяли не у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на доведеність вини позивача у скоєних порушеннях трудової дисципліни, оскільки суд першої інстанції зібрав, дослідив належним чином всі докази і дав їм правильну оцінку.

Між тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду про протиправність розпоряджень міського голови міста Суми від 01 квітня 2016 року № 136-к, від 12 квітня 2016 року № 154-к та як наслідок їх скасування, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27 січня 2016 року Сумською міською радою прийнято рішення № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності», за яким департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради підлягає ліквідації з утворенням для цієї мети спеціальної комісії із правом здійснення організаційно-правових заходів. Дана ліквідаційна комісія створена та затверджена міською радою у складі голови комісії Войтенко В.В., заступника голови комісії Бондаренко О.О. та членів комісії ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

01 березня 2016 року проведено засідання вказаної комісії з ліквідації департаменту на якому у тому числі вирішено вилучити у ОСОБА_2 та передати голові комісії Войтенку В.В. гербову печатку департаменту, круглу печатку «Для проектів» та інші круглі печатки, окрім тих, які використовуються канцелярією та спецчастиною (а.с. 18 т.1)

Розпорядженням Сумського міського голови від 01 квітня 2016 року № 136-К ОСОБА_2 оголошено догану за порушення трудової дисципліни, яке полягало у перешкоджанні виконанню рішення Сумської міської ради від 27 січня 2016 року № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності», що проявилося у відмові передати комісії з ліквідації очолюваного ним департаменту його гербову печатку і круглу печатку «Для проектів».( т. 1 ар.с. 13).

Заперечуючи правомірність вказаного розпорядження, позивач посилався на те, що до закінчення процедури ліквідації Департаменту саме директор департаменту за своїми повноваженням представляє його у відносинах з третіми особами, здійснює адміністративні функції, а тому печатки департаменту мають перебувати у нього для належного виконання покладених повноважень, зокрема, для проведення виплати заробітної плати працівникам, відшкодування комунальних послуг, сплати податків та зборів, тощо.

Між тим такі висновки є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Положеннями ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ч. 3 ст. 105 Цивільного кодексу України, учасники, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 Цивільного кодексу України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Таким чином, з січня а 2016 року (з моменту прийняття рішення №254-МР ) від імені департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради можуть виступати лише особи, визначені ч.4 ст.105 Цивільного кодексу України. Отже, з моменту призначення комісії припинення юридичної особи припиняються повноваження органів управління юридичної особи, що діяли відповідно до її установчих документів та/або закону. Функції управління всіма справами юридичної особи переходять до призначеної комісії або ліквідатора. Так само юридична особа здійснює свої цивільні права та обов'язки через призначену комісію або ліквідатора.

Отже відмова позивача передати комісії з ліквідації очолюваного ним департаменту його гербову печатку і круглу печатку «Для проектів» є перешкоджанням виконанню рішення Сумської міської ради від 27 січня 2016 року № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності», що проявилося у відмові передати комісії з ліквідації очолюваного ним департаменту його гербову печатку і круглу печатку «Для проектів», внаслідок чого комісія з ліквідації була позбавлена можливості приступити до управління справами департаменту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розпорядження Сумського міського голови від 01 квітня 2016 року № 136-К "Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності" було видано відповідачем в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для його скасування відсутні.

Висновки суду першої інстанції про те, що виконуючий обов'язки міського голови Войтенко В.В. не наділений повноваженнями притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є помилковими, оскільки відповідно до п.7 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" міський голова здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету.

Статтею 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що відділи управління та інші виконавчі органи є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові районної у місті раді.

Згідно ст. 53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" , у разі відсутності міського голови його функції з організації роботи виконавчого комітету здійснює заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органі ради.

Згідно розпорядження Сумського міського голови від 18.03.2016 №47-ВД "Про відрядження офіційної делегації до міста Луцьк" обов'язки міського голови з виконавчої роботи покладено на першого заступника Войтенка В.В.

Отже, оскаржуване розпорядження від 01 квітня 2016 року № 136-К "Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності" прийнято в.о. міського голови з виконавчої роботи Войтенком В.В. в межах повноважень, наданих йому законом з дотриманням ст. 19 Конституції України.

Даючи правову оцінку розпорядженню Сумського міського голови № 154-к від 12.04.2016 «Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2016 року Сумським міським головою винесено розпорядження № 154-к, якими ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме: недотримання встановленого режиму роботи та перебування 05 квітня 2016 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 45 хв. на звіті фракції ВО «Свобода».( т. 1 ар.с.119).

Зі змісту вказаного розпорядження вбачається , що його прийнято за результатами розгляду письмових пояснень директора департаменту містобудування та земельних відносин ОСОБА_2 від 11 квітня 2016 року № 151/09.01-23, тобто з дотриманням процедури з'ясування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

З наданих позивачем письмових пояснень ( т. 1 ар. с. 126) вбачається, що його, як директора Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, було запрошено головою обласної організації ВО «Свобода» від імені народних депутатів України від цього ж об'єднання на зустріч, яка мала відбутися 05 квітня 2016 року в приміщенні Сумської міської ради за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 2 каб. 59. ( т. 1 ар. с. 120).

Отже, підставою перебування в робочий час на звіті фракції ВО "Свобода" є запрошення голови обласної організації ВО "Свобода".

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині оскарження розпорядження, прийняв вказане запрошення, як належний доказ у справі, а також врахував поважність причин відсутності позивача на роботі.

Дослідивши зазначене вище запрошення, колегія суддів не може визнати його доказом поважності причин відсутності позивача на роботі оскільки, з тексту зазначеного запрошення вбачається захід, який повинен був відбутися 05 квітня 2016 року був пов'язаний з заслуховуванням звіту депутатів місцевих рад обраних від ВО «Свобода» та носив фактично внутрішньопартійний характер.

При цьому запрошення не містило вимоги обов'язкової присутності позивача на заході, а пропанувало надати інформаційну довідку, що повністю узгоджується з положеннями ч.3 ст.30 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» відповідно до якої рада та її органи сприяють депутатам місцевих рад в їх діяльності шляхом створення відповідних умов, забезпечення депутатів документами, довідково-інформаційними та іншими матеріалами, необхідними для ефективного здійснення депутатських повноважень, організовують вивчення депутатами місцевих рад законодавства, досвіду роботи рад.

Будь яких доказів необхідності особистої присутності позивача на вищевказаному заході та неможливості надати запитувану інформацію у письмовому вигляді до матеріалів справи не надано.

Крім того, як вбачається зі службової записки КП "Інфосервіс", яке обслуговує електронний документообіг у виконавчих органах Сумської міської ради, лист голови обласної організації ВО "Свобода" надійшов до департаменту містобудування та земельних відносин лише 06.04.2016, тобто після проведення відповідного заходу (а.с. 187 т.1).

Під час апеляційного провадження встановлено, що наказ про відрядження позивача не видавався, доручення керівництва про необхідність такої поїздки не надавалось, запрошення голови обласної організації ВО "Свобода" 06.04.2016, тобто після проведення зустрічі.

Отже, перебування на звіті фракції ВО "Свобода" мало бути відбутися за бажанням позивача лише у вільний від роботи час або за наказом керівника про службове відрядження.

Таким чином, належні та допустимі докази на підтвердження поважності причини відсутності ОСОБА_2 05 квітня 2016 року з 14 год. 00 хв. до 15 год. 45 хв - відсутні.

Відсутність позивача на роботі не обумовлена виробничою необхідністю, а тому не може бути поважною причиною відсутності на роботі в робочий час.

При цьому, відсутність працівника на роботі без поважних причин за своєю природою є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів дисциплінарного стягнення, з дотриманням правил, встановлених нормами Кодексу законів про працю України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови міста Суми від 01 квітня 2016 року № 136-к, від 12 квітня 2016 року № 154-к "Про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності". Заперечення позивача висновків апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову в зазначеній, довів правовірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням встановлених обставин у справі та допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального права, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції частково не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відповідно до вимог ст. 315, 317 КАС України підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування розпоряджень голови м. Суми № 136 від 01.04.2016 та № 154 від 12.04.2016 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в їх задоволенні.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича задовольнити частково

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10.01.2018 по справі № 587/655/16-а скасувати в частині визнання протиправними та скасування розпоряджень голови м. Суми № 136 від 01.04.2016 та № 154 від 12.04.2016 про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні даної частини позовних вимог.

В іншій частині рішення Сумського районного суду Сумської області від 10.01.2018 по справ

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 16.07.18.