Справа № 358/245/18
Суддя: Корбут В. М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

гСправа № 358/245/18 Провадження № 2-а/358/10/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., за участю секретаря судового засідання Ведмеденко І.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження об'єднану адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг ДПП лейтенанта поліції Живцова Олександра Анатолійовича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне провадження серії БР № 011598 від 14.02.2018 року та позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №3 УПП в м. Кривий Ріг ДПП сержанта поліції Чігріна Антона Ігоровича, третя особа: Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне провадження серії АР № 524673 від 03.03.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом до заступника командира роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг ДПП лейтенанта поліції Живцова Олександра Анатолійовича (далі - відповідач 1), в якому просить скасувати постанову БР № 011598 від 14.02.2018 року (далі - постанова 1) про притягнення його до адміністративної відповідаьності, а провадження по справі закрити. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-3).

Свої вимоги позивам мотивує тим, що 14.02.2018 року відповідач 1 виніс оскаржувану постанову 1, згідно якої вбачається, що 14 лютого 2018 року о 19 год. 00 хв. у м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське Шосе при наявності трьох смуг руху в одному напрямку він керуючи транспортним засобом RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1, з фактичною масою ТЗ понад 3,5 тон без потреби повороту ліворуч та розвороту, рухався в крайній лівій смузі руху, чим порушив п. 11.6 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУПАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Вважає, що постанова 1 винесена без належного з'ясування обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не підтверджена доказами, а тому є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки:

1) під час винесення оскаржуваної постанови 1, йому не роз'яснювалися про його права, не надали можливості надати письмові пояснення та скористатися юридичною допомогою;

2) відеозапис з відеокамери Sony СХ-200 № АЕ 00047, не може вважатися допустимим доказом, оскільки запис здійснений не з камери, закріпленої на форменому одязі поліцейського та закріпленої на службовому транспортному засобі, а з камери, розташованої в автомобілі;

3) відомості про долучення до оскаржуваного протоколу відеоматеріалів відсутні, що підтверджується незаповненим рядком п.8 оскаржуваної постанови 1.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження ( а.с.12).

19 березня 2018 року до суду звернувся представник третьої особи з клопотанням про відкладення розгляду справи з метою надання відзиву на позов (а.с.21).

27 березня 2018 року відповідач 1 надіслав відзив на позов разом диском DVD (а.с.35-40, 42), в якому зазначив, що з вимогами адміністративного позову він не погоджується з наступних підстав.

Так, під час патрулювання 14.02.2018 року близько 19 години 00 хвилин у м. Кривому Розі, по вул. Дніпропетровське шосе, було помічено, що в крайній лівій смузі руху при наявності трьох смуг руху в одному напрямку, рухався транспортний засіб Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 з фактичною масою т/з понад 3.5 тон без потреби повороту ліворуч та розвороту, чим порушив вимоги п. 11.6 ПДР України (відео «факт правопорушення»). Даний транспортний засіб було зупинено з дотриманням ПДР України. Після зупинення транспортного засобу, він підійшов до позивача, представився згідно з п. 3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" (далі-Закон), а потім згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 Закону повідомив про те, що ведеться відео фіксація та причину зупинки, а саме: те, що водій порушив вимоги пункту 11.6 ПДР України. Після чого попросив пред'явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду справи. Зачитав позивачу про його права, зазначені у ч. 1 ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Під час розгляду справи позивачу було запропоновано ознайомитись з матеріалами справи, так як з матеріалів справи був відеозапис з нагрудного відео реєстратора, з яким позивач був ознайомлений та під час дослідження доказів, а саме: перегляду відео було з'ясовано, що водій порушив п. 11.6 ПДР України. Ніяких інших клопотань від позивача не надходило. Після з'ясування усіх фактичних даних було встановлено про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім того, з відеозапису вбачається, що позивач отримував юридичну консультацію в телефонному режимі, отже він не був позбавлений права на отримання юридичної допомоги.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 011598 від 14.02.2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП.

Відповідно до ст.285 КУпАП, позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП. Це підтверджується записом з нагрудного відео реєстратора патрульного поліцейського (відео файл ). Отже вважає, що вищезазначені вимоги закону ним, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані в повному обсязі.

27 березня 2018 року представник третьої особи: Управління патрульної поліції у м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції України Нацентова Оксана Вікторівна надіслала до суду письмові пояснення щодо предмету позову, із яких вбачається, що з вимогами позивача третя особа не погоджується з підстав, викладених у відзиві відповідача 1. Відзив на адміністративний позов підтримують в повному обсязі. Вважають, що оскаржувана постанова 1 винесена законно та обґрунтовано, підстав для її скасування не має.

Доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення та відеозаписом з відеокамери.

Отже вважають, що відповідачем 1 винесено постанову відповідно до ст. 258 КУпАП, які встановлюють загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, а саме: встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують адміністративну відповідальність. Однак позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому вимоги позивача є безпідставними і тому не підлягають задоволеню (а.с. 43-46).

28 березня 2018 року представник позивача ОСОБА_5 надіслав до суду відповідь на відзив із посиланням на те, що відповідач 1 грубо порушив вимоги ч. ст.162 КАСУ, не надіславши позивачу надані до суду докази, якими він обґрунтовує свої заперечення.

Також вважає, що відповідачем 1 не дотримано норми передбачені ст. 268, 280 КУпАП, а саме: позивачу під час винесення оскаржуваної постанови не роз'яснювалися його права, взагалі не надалася можливості надати письмові пояснення та скористатись юридичною допомогою. Такі невідповідності з боку відповідача 1, не спростовані у відзиві та вказують на порушення прав позивача, протиправність його дій, та не породжує законних юридичних наслідків у вигляді прийняття оскаржуваної постанови (а.с. 49-51).

04 квітня 2018 року відповідач 1 звернувся до суду із запереченням на відповідь на відзив (а.с.64.65).

Крім того, 19 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону №3 Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг ДПП сержанта поліції Чігріна Антона Ігоровича (далі - відповідач 2), в якому просить скасувати постанову АР № 011598 від 03.03.2018 року (далі - постанова 2) про притягнення його до адміністративної відповідаьності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 225 грн., а провадження по справі закрити. Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 52-54).

Свої вимоги позивам мотивує тим, що 03.03.2018 року відповідач 2 виніс оскаржувану постанову 2, згідно якої вбачається, що 03.03.2018 року о 13 год. 00 хв. у м. Кривий Ріг, вул. Купріна, він керуючи транспортним засобом RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги знаку 4.2 (Рух праворуч) з табличкою 7.5.1. (поширює дію знака на вантажні автомобілі) та здійснив рух прямо, чим порушив п.п.п. 8.4 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Вважає, що інкриміноване порушення правил дорожнього руху він не порушував, будь - які докази його провини відсутні, а тому постанова 2 є незаконною та підлягає скасуванню посилаючись на наступне:

- відповідачем 2 не було надано йому будь-яких доказів, що він під час руху по вул. м. Кривий Ріг, вул. Купріна, порушив вимоги знаку 4.2 (рух праворуч) з табличкою 7.5.1 та здійснив рух прямо, чим порушив п.п.п. 8.4 г.;

- посилання в постанові 2 на відеофіксацію бодікамерами АЕ 00107 та АЕ 00140, не доводить жодним чином, вчинення ним інкримінованого йому правопорушення, окрім того відеозаписи не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки в наказі Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» немає посилання на такий прилад як «бодікамера»;

- в постанові 2 зазначено, що останню винесено по вул. Українська, біля будинку 133 в м.Кривий Ріг, проте і в ній не зазначена, де саме на думку відповідача 2 було скоєно інкриміноване ним правопорушення, оскільки вулиця Купріна має значну відстань;

- відповідач 2 вказує на порушення ним п. 8.4 г ПДР України, хоча за порушення вимоги наказового дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» ПДР України з табличкою 7.5.1 яка вказує на вид транспорту «Вантажний т/з», слід інкримінувати саме невиконання п. 8.4 є ПДР України таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Також він вважає, що відповідач 2 порушив процедуру розгляду справи, а саме: ч. 2 ст.283 КУпАП вказавши не вірне місце вчинення адміністративного правопорушення та не зазначивши технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Відповідачем 2 не дотримано норм передбачених ст. 268, 280 КУПАП, оскільки йому не роз'яснив прав та обов'язків, зокрема принципу права на захист, подання пояснень, з'ясування обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність та фіксування таких обставин у постанові про притягнення. Під час винесення оскаржуваної постанови 2 не роз'яснювалися його права, взагалі не надалася можливості надати письмові пояснення (внаслідок чого він був вимушений на оскаржувані постанові 2 зробити напис «порушень ПДД не відбувалось» та скористатись юридичною допомогою. Такі невідповідності з боку відповідача 2 вказують на порушення його прав, що вказують на протиправність дій, яка не може створювати та не породжує законних юридичних наслідків у вигляді прийняття оскаржуваної постанови 2.

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження ( а.с.60).

Ухвалою суду від 02 квітня 2018 року у відповідності до ст. 172 КАС України вищевказані адміністративні справи одного й того самого позивача до різних відповідачів об'єднано в одне провадження (а.с.61).

24 квітня 2018 року до суду звернулася представник третьої особи ОСОБА_6 з клопотанням про відкладення розгляду справи з метою надання відзиву на позов та пояснення третьої сторони (а.с.72).

05 травня 2018 року відповідач 2 надіслав до суд відзив на позов разом з диском DVD (а.с.80-88), в якому зазначив, що з вимогами адміністративного позову він не погоджується з наступних підстав.

Так, під час патрулювання 03.03.2018 року близько 13 години 00 хвилин у м. Кривому Розі, у Центрально-Міському районі, по вул. Купріна, було помічено, транспортний засіб Renault Magnum, д.н.з. НОМЕР_1, водій якого порушив вимоги знаку 4.2 (рух праворуч) з табличкою 7.5.1 (поширює дію знака на вантажні автомобілі) та здійснив рух прямо, чим порушив вимоги п. 8.4 г ПДР України. Даний транспортний засіб було зупинено з дотриманням ПДР України. Після того, як транспортний засіб був зупинений, він підійшов до позивача, представився згідно з п. 3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 Закону повідомив про те, що ведеться відео фіксація та причину зупинки, а саме: те, що водій порушив п.8.4 г ПДР України. Після чого попросив пред'явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Як вбачається з відео, позивач не відразу пред'явив зазначені документи, крім того, товаротранспортну накладну на якій би було вказано місце доставки вантажу, яка б дозволяла позивачу рухатися, останній не зміг її надати, сказавши, що в нього її не має. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, він перейшов до розгляду справи. Зачитав позивачу про його права зазначені у ч.1 ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України (3) з 01 хв. 20 сек.). Також у позивача було запитано, чи буде надавати пояснення, останній сказав, що так, але потім відмовився. Юридичну допомогу позивач отримував у телефонному режимі, що підтверджується відео доказом. Також у ході спілкування, позивачу було повідомлено про те, що якби він не порушував ПДР, то все б у нього було добре. Позивач почав казати, що по правилам поліцейський мав би сказати як потрібно йому було виїхати, але останній не намагався звернутися до працівників патрульної поліції за допомогою, що підтверджується його усними поясненнями. Крім того, позивач зазначив, що в місті Кривому Розі він буває частіше ніж дома. Отже звідси виходить, що позивач добре знає місто.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України, а також бути взаємно ввічливими. Коли він сказав, що не повірить в те, що позивач не знає кудою йому можна було проїздить, останній відповів: «я знаю» та вказав напрямки руху по місту, що підтверджує те, що останній не заблукав. Також позивач додав: «що у разі, якщо б хтось з вас був на моєму місці, то так само б поїхали, якщо ти по времени вже опаздуешь, та в Києві повинен бути до п'яти часов», (відеофайл з 04 хв. 08 сек.). Таким чином, з усних пояснень позивача вбачається, що останній визнає те, що здійснив рух на своєму т/з з порушенням ПДР України.

Також відповідач 2 звертає увагу суду на те, що позивач стверджував, що всі постанови, які раніше виносилися відносно останнього були знищені: по-перше, після його дзвінка додому, поки не змінили ДАІ на патрульну поліцію, по-друге: його сестра працює в виконавчий службі, а його сусідом є суддя, і додав, що він буде оскаржувати винесену постанову 2. Вказані твердження позивача зафіксовані на відео файлі з 06 хв. 20 сек.

Після з'ясування усіх фактичних даних в діях позивача було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення вимог дорожніх знаків, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

05 травня 2018 року представник третьої особи Нацентова О.В. надіслала до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що постанова винесена відповідачем 2 є законною і підстав для її скасування не має, оскільки позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають (а.с. 95-98).

25 травня та 04 червня 2018 року представник третьої особи Нацентова О.В. звернулася з клопотанням про перенесення розгляду справу на іншу дату, з метою надання додаткових доказів щодо підтвердження порушення правил дорожнього руху позивачем (а.с.102,103,105,106,114-117).

20 червня та 26 червня 2018 року представник третьої особи Нацентова О.В. звернулася з клопотанням про приєднання до матеріалів справи лист виконкому Центально-Міської районної у місті ради від 12.06.2018 року, згідно якого вбачається про наявність встановлених дорожніх знаків 4.2 (рух праворуч) з табличкою 7.5.1 (поширює дію знаку на вантажні автомобілі) на перехресті вулиць Окружна та Купріна в м. Кривий Ріг (а.с. 120, 121, 123, 124).

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.1 ст.211 КАС, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.217 КУпАП, посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п. п. 4, 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Згідно ч. 1, 3 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно дост.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд враховує положення ст.71 КАС України, відповідно до якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що 14 лютого 2018 року відповідачем 1 - Живцовим О.А. складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії БР №011598, в якій зазначено, що 14 лютого 2018 року о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське Шосе в крайній лівій смузі руху при наявності трьох смуг руху в одному напрямку з фактичною масою ТЗ понад 3,5 тон без потреби повороту ліворуч та розвороту, чим порушив п. 11.6 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, в зв'язку з чим на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4)

Крім того, судом встановлено, що 03 березня 2018 року відповідачем 2 - Чігріним А.І. складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії АР №524673 вбачається, що 03 березня 2018 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом RENAULT Magnum, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Кривий Ріг, вул. Купріна, порушив вимоги знаку 4.2 (Рух праворуч) з табличкою 7.5.1. та здійснив рух прямо, чим порушив п. 8.4 г Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, в зв'язку з чим на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн. (а.с.55).

Дослідивши письмові матеріали справи та DVD диск відеофіксації з нагрудного відео реєстратора патрульних поліцейських, судом достовіно встановлено, що 14.02.2018 року позивач ОСОБА_1 порушив вимоги п. 11.6 ПДР України та 03.03.2018 року порушив вимоги п. 11.6 ПДР України, при прийнятті рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачами 1, 2 не було порушено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та прав позивача.

Оскаржувані постанови серії БР № 011598 та серії АР № 524673 складені повноважними особами, за своєю формою і змістом відповідають нормам закону, розмір штрафу по кожній постанові відповідає вимогам санкції ч.1 ст.122 та ч.2 ст.122 КУпАП.

За таких підстав, відповідачі 1,2 при винесенні постанов 1,2 діяли на підставі закону та в межах наданих їм повноважень, а тому їхні дії по винесенню оскаржуваних постанов є правомірними. Відтак доводи позивача в цій частині не заслуговують на увагу.

Суд не приймає до уваги твердження позивача та його представника про те, що відеозапис з відеокамери не може вважатися допустимим доказом, посилаючись на положення ст. 40 Закону України «Про Націоналну поліцію» та на наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», оскільки позивач та його представник не вірно і на свій розсуд тлумачать вищевказані положення Закону та підзаконий акт.

Крім того, суд критично оцінює твердження позивача про те, що під час винесення оскаржуваних постанов, йому не роз'яснювалися про його права, не надали можливості надати письмові пояснення та скористатися юридичною допомогою, оскільки це спростовуєтся відеоматеріалами з відео реєстратора, які відповідають критеріям належності і допустимості у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України. Тобто, суд вважає, що дані твердження, як намагання позивача уникнути від адміністативної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних ним постанов, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 172, 242-246, 250. 255, 257, 262, 263, 286, 293, 295, 297 КАС України, ст. ст. 7, 9, 10, 23, 33, 122, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 288, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до заступника командира роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг ДПП лейтенанта поліції Живцова Олександра Анатолійовича та до поліцейського роти №3 батальйону №3 УПП в м. Кривий Ріг ДПП сержанта поліції Чігріна Антона Ігоровича про скасування постанов - відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне провадження у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 011598 від 14.02.2018 року, винесену заступником командира роти №2 батальйону №1 УПП в м. Кривий Ріг ДПП лейтенантом поліції Живцовим Олександром Анатолійовичем залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне провадження у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 524673 від 03.03.2018 року, винесену поліцейським роти №3 батальйону №3 УПП в м. Кривий Ріг ДПП сержантом поліції Чігріном Антоном Ігоровичем залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Текст повного рішення суду виготовлено та оголошено 16 липня 2018 року.

Головуючий: суддя В. М. Корбут