Справа № 2а-12616/10/1370
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4106/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі за позовом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

суддя в 1-й інстанції Москаль Р.М.,

час ухвалення рішення 24.04.2018 року, 15:02 год.,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 25.04.2018 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ДПІ у Франківському районі м. Львова (правонаступник Залізнична ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області) звернулася в суд з позовом до відповідача - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області, в якому просила стягнути з відповідача податковий борг за платежем: податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 48090 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, тому є підстави вважати, що відповідач не виконав обовязку зі сплати вказаного податку. Просить скасувати рішення суду першої та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Львівський ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області листом № 9/2074 від 31 серпня 2010 року повідомив ДПА у Львівській області про те, що ОСОБА_1 08 серпня 2009 року зареєструвала автомобіль НОМЕР_1, 2002 року випуску, обєм двигуна 6870 куб.см., який відповідно до ст. 2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є об'єктом оподаткування зазначеним податком, разом з тим, квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації надано не було.

ОСОБА_3 ГРУ Приватбанк № 5949 від 04 листопада 2010 року підтверджено факт відсутності перерахунку коштів від ОСОБА_1 на рахунок місцевого бюджету Франківського району м. Львова.

Вказані обставини зумовили звернення контролюючого органу до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 у контексті спірних правовідносин не може вважатися платником податку за першу реєстрацію в Україні автомобіля НОМЕР_2, 2002 р.в. у розумінні ст.1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, тому у неї відсутній обовязок зі сплати вказаного податку в сумі 48090 грн. Крім того, податковий орган не довів факту узгодження грошового зобовязання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

До 01 січня 2011 року принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України Про систему оподаткування.

Згідно зі ч.1 ст.14 ст.2 Закону України Про систему оподаткування одним із загальнодержавних податків відповідно є, зокрема, податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно зі ст.3 вказаного Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу. Податок з визначених цим Законом власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч.1,4,6 ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами. У разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Згідно з приписами ст.6 вказаного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. У разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

П.3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля, передбачав, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до ч.4 п.8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

Таким чином, підставою для набуття правового статусу платника податку з власників транспортних засобів є юридично значимі (правомірні) дії, спрямовані на набуття відповідних прав та обовязків. Обовязковою передумовою прийняття посадовою особою відповідного державного органу рішення про першу реєстрацію в Україні транспортного засобу Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначає факт пред'явлення заявником оригіналу квитанції (платіжного доручення) про сплату податку, відсутність документів про сплату податку є умовою, що є підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

Судом першої інстанції витребувано та досліджено матеріали реєстраційної справи, та встановлено, зокрема, що в матеріалах реєстраційної справи знаходиться заява № 8478 від 08 серпня 2009 року з проханням виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та провести реєстрацію автомобіля марки МАН WМАМ39ZZZ2Y р.в., заявником вказано Сілецька Леся Володимирівна, зазначено, що заяву подано нею особисто, відсутні відмітки про те, що від імені заявника діє довірена особа.

Крім того, витягом з Єдиного реєстру довіреностей підтверджується, що ОСОБА_1 не уповноважувала будь-кого на придбання автомобіля та його реєстрацію в органах МРЕВ.

Серед матеріалів реєстраційної справи наявна копія квитанції про перерахування ОСОБА_1 до бюджету податку з власників транспортних засобів у сумі 48090 грн.

Разом з тим, на вимогу суду першої інстанції надати дублікат такої квитанції ПАТ КБ Приватбанк заперечило надання послуг ОСОБА_1 з перерахування коштів у бюджет.

На підставі вказаної заяви та доданих до неї матеріалів реєстраційний підрозділ Державтоінспекції 08 серпня 2009 провів першу реєстрацію в Україні автомобіля МАН WМАМ39ZZZ2Y098335 на імя ОСОБА_1

За вказаним фактом ОСОБА_1 звернулася до правоохоронних органів із заявою про злочин, ця заява була долучена до матеріалів кримінальної справи №181-0290, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України. Надалі заяву ОСОБА_1 про злочин долучено до матеріалів кримінальної справи № 181-0311 (виділеної з кримінальної справи № 181-0290) для перевірки викладених у ній обставин та прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками такої перевірки.

На стадії досудового розслідування кримінальної справи № 181-0311 порушено кримінальну справу №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч. 1, ч.3 ст.358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674

Матеріали цього кримінального провадження обєднано з матеріалами іншого кримінального провадження №0001639, наразі це кримінальне провадження ще триває.

Вироками № 1-233/11 від 01 липня 2013 року та № 1/463/51/13 від 13 листопада 2013 року начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ОСОБА_4 України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість) за фактом проведення у 2009-2010 роках у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області реєстрації транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45578100 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2017 року (яка набрала законної сили) визнано протиправними дії Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо державної реєстрації на ім'я ОСОБА_1 транспортного засобу марки МАН, 2002 року випуску, (державний номерний знак НОМЕР_3).

Висновком експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у Львівській області № 6/101 від 23 лютого 2018 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1, який наявний в графі Заявник в заяві № 8478 від 08 серпня 2009 року від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою; підпис від імені ОСОБА_1, який наявний в графі Отримав в накладній № 109291 від 08 серпня 2009 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 у контексті спірних правовідносин не може вважатися платником податку за першу реєстрацію в Україні автомобіля НОМЕР_2, 2002 р.в. у розумінні ст.1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, тому у неї відсутній обовязок зі сплати вказаного податку в сумі 48090 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий орган не довів факту узгодження грошового зобовязання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкове зобов'язання - це зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Податковий борг (недоїмка) - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання (пункт 1.3 ст.1 вказаного Закону у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)).

Ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано порядок узгодження сум податкових зобов'язань, оскарження рішень контролюючих органів та визначення податкового боргу, які, зокрема, зводяться до того, що нарахування контролюючим органом податкового зобов'язання відбувається шляхом направлення платнику податкового повідомлення та його подальшого узгодження або оскарження.

Таким чином, контролюючий орган, заявляючи вимоги про стягнення податкового боргу, для визнання їх обґрунтованими також має довести факт дотримання ним процедури узгодження суми податку, яка підлягає стягненню.

Разом з тим, податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідача на предмет дотримання нею податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, визначення суми податкового зобовязання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення та надіслання податкової вимоги.

Такі дії (бездіяльність) податкового органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень та/або податкових вимог.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий орган не довів факту узгодження грошового зобовязання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки такі з вищенаведених мотивів не спростовують висновків суду першої інстанції, який прийняв законне та обґрунтоване рішення.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі №2а-12616/10/1370 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_5 Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_6

Повне судове рішення складено 13 липня 2018 року.