Справа № 820/4506/18
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
13 липня 2018 р. Справа № 820/4506/18
ВСТАНОВИВ:
Позивачка, ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Слобожанського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо не включення при обчисленні пенсії суми компенсації за невикористану відпустку, індексації;
- зобов'язати Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України у місті Харкові здійснити обчислення пенсії з 08.12.2017, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", згідно Довідки від 30.06.2017 №07-40/81 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданої Харківською обласною державною адміністрацією, з урахуванням сум компенсації за невикористану відпустку та індексації.
В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що обчислення пенсії їй, як державному службовцю, повинно здійснюватися з урахуванням усіх сум заробітної плати, на які нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження, згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.263 КАС України.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Слобожанському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію за віком з 03.07.2017, обчислену згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.
Позивачка зазначає, що відповідачем при призначенні пенсії, а саме обчисленні її розміру протиправно не враховано суму компенсації за невикористану відпустку та індексацію заробітної плати, про що зазначено у рішенні Пенсіонного органу від 12.07.2017 (а.с.15)
По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Пенсійного органу, у частині не включення при обчисленні пенсії суми індексації заробітної плати, суд зазначає.
З 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.
У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.
Таким чином, з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.
Щодо посилань відповідача, що з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889, відповідно до якого призначені пенсії державного службовця не перераховуються, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015, яка набрала чинність з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".
Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII визначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 року передбачено, що об'єктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, та що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.
Зі змісту наведених норм, вбачається, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.
«Суд приходить до висновку, що зокрема індексація заробітної плати входить до системи оплати праці державного службовця.
Таким чином, при обчисленні пенсії відповідачем не враховано усі види оплати праці, які отримував позивач, і з яких було сплачено страхові внески, за правилами статті 41 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" такий заробіток повинен враховуватись під час обчислення пенсії ».
Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 15.03.2018р. №440/1130/16-а.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Пенсійного органу, у частині не включення при обчисленні пенсії суми компенсації за невикористану відпустку, суд зазначає наступне.
Державні гарантії права на відпустки, визначення умов, тривалості і порядку надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи встановлені Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР).
Стаття 24 Закону №504/96-ВР гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.
Стаття 33 Закону №3723-XII не містить положень про включення до заробітної плати державного службовця такої виплати, як компенсація за невикористані дні відпустки при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 24 Закону №504/96-ВР, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.
Отже, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків і має компенсаційний характер, пов'язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.
Таким чином, грошова компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців згідно Закону №3723-ХІІ, з якої обраховується пенсія, а має інше правове призначення.
Відповідно до ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
А отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії відповідача стосовно не включення при обчисленні пенсії суми компенсації за невикористану відпустку - слід відмовити.
Стосовно позовних вимог щодо зобов'язання органів Пенсійного фонду здійснити саме обчислення пенсії з 08.12.2017, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", згідно Довідки від 30.06.2017 №07-40/81 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), виданої Харківською обласною державною адміністрацією, з урахуванням сум компенсації за невикористану відпустку та індексації, суд зазначає.
Оскільки в даних спірних правовідносинах відповідачем протиправно не включено до первинного обрахунку, при призначенні пенсії у відповідності до вимог Закону № 3723 всіх складових оплати праці, а саме індексації заробітної плати, на які позивачка мала право при призначенні пенсії, суд приходить до висновку про задоволення позову у цій частині.
Щодо зобовязання Пенсійного фонду зарахувати до обчислення суми пенсії сум компенсації за невикористану відпустку, судом вище зазначено, що компенсація за невикористану відпустку при звільненні не входить до системи оплати праці державних службовців, з якої обраховується пенсія, вона має інше правове призначення, а отже у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.
За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 13.07.2018.

Суддя В.В. Сагайдак