Справа № 810/717/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року № 810/717/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ «ДК-Агро» до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК-Агро" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.11.2017 № .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2018 позовну заяву залишено без руху з наданням п'ятиденного строку для усунення недоліків.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.03.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представники сторін надали суду клопотання, в яких просили розглядати справу за їх відсутності.

На підставі ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що працівниками ГУ ДФС у Київській області 01.11.2017 згідно направлень від 01.11.2017 № 5762 та № 5763 відповідно до наказу ГУ ДФС у Київській області від 30.10.2017 № 1960 «Про проведення фактичних перевірок» проведено фактичну перевірку каси підприємства ТОВ «ДК-Агро2 за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Недра, вул. Івасенко, 2-Б.

З направленнями на перевірку та наказом від 30.10.2017 № 1960 директор підприємства Мартиненко Д.С. був ознайомлений, що підтверджується підписом на направленнях.

За результатами фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки від 01.11.2017 № 007427.

Як слідує з акту перевірки, позивач мав облаштовану касу підприємства, в якій проводив розрахунки в готівковій формі за реалізовану продукцію власного виробництва, ліміт залишку в касі не встановлювався. Кас відокремлених підрозділів підприємство немає, тому ведеться одна касова книга, яка була надана до перевірки.

Згідно записів в касовій книзі документований залишок готівки в касі на момент перевірки складає 0. 00 грн., що не відповідає сумі 74 038, 64, яка фактично знаходилась в касі підприємства на момент перевірки.

Отже, надлишок готівки склав 74 038, 64 грн., які не підтверджені прибутковим касовим ордером та не оприбутковані у встановленому порядку, що підтверджується останнім аркушем касової книги.

Перевіркою встановлено порушення п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою НБУ № 637 від 15.12.2004.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.11.2017 № , яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 370193,20 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся до ДФС зі скаргою від 28.11.2017 № 28/11/17-1.

Рішенням ДФС про результати розгляду скарги від 26.01.2018 № 2734/6/99-99-11-03-01-25 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 20.11.2017 № , суд зазначає наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі - Положення №637).

Пунктом 2.2 Положення №637 передбачено, що підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності), через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Під касою згідно з пунктом 1.2 вказаного Положення розуміється приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Відповідно до пункту 4.1 Положення №637 з метою забезпечення здійснення розрахунків готівкою підприємства повинні мати касу, а їх керівники мають забезпечити належне облаштування цієї каси та надійне зберігання готівкових коштів у ній.

Пунктом 3.3 Положення №637 передбачено, що приймання готівки в касі проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Згідно з пунктом 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Відповідно до пункту 1.2 Положення №637 оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.6 Положення №637 оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (зі змінами та доповненнями) від 12.06.1995 № 436/95 (далі - Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.

Відповідно абзацу 3 цієї ж статті за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки до суб'єктів господарювання, перелічених у пункті 1 Указу №436/95, застосовується штраф у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення суб'єктом господарювання готівкових розрахунків на підставі прибуткових касових ордерів оприбуткуванням готівки є сукупність дій з оформлення касового ордеру та відображення на його підставі готівки у касовій книзі.

Посилання позивача на те, що висновки податкового органу про неоприбуткування готівкових коштів у касі є помилковими, оскільки зроблені на поясненнях бухгалтера ОСОБА_2, яка не є відповідальною особою за ведення касових операцій, та на підставі копії відомості на виплату заробітної плати, яка не може вважатися документом, суд оцінює критично, оскільки ОСОБА_2 пояснила, що кошти в сумі 74038, 64 грн. знаходилися в касі, оскільки не були виплачені працівникам, які не з'явилися до бухгалтерії, а тому в касовому звіті не відображені.

Крім того, на арк. 40 касової книги бухгалтером ОСОБА_2 зазначено : « гроші в касі перераховано власноручно у сумі 74038, 64 коп. (сімдесят чотири тисячі тридцять вісім гривень 64 коп.). Фактично залишеної готівки станом на 01.11.2017 р.».

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності своїх вимог, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 205, 241, 245, 246, 257, 259-262, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.