Справа № 456/3878/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2018 року

Київ

справа №456/3878/17

адміністративне провадження №К/9901/51445/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суд від 23 квітня 2018 року

за позовом ОСОБА_2

до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області

про визнання листів нечинними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 11 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2, скаржник) на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суд від 23 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про визнання листів нечинними та зобов'язання вчинити дії залишено без руху з підстав невідповідності касаційної скарги статті 330 КАС України та надано скаржнику десятиденний строк з моменту вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання документа про сплату судового збору.

02 липня 2018 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржник подала клопотання про звільнення від сплати судового збору, про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду від 11 червня 2018 року, передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

За змістом частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Однак, ОСОБА_2 у поданому клопотанні не зазначено підставу звільнення від сплати судового збору з посиланням на відповідну частину та пункт статті 8 Закону України "Про судовий збір". Крім того, не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, які на думку скаржника обгрунтовують можливість звільнення її від сплати судового збору.

З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку про неможливість задоволення клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Крім того, у клопотанні ОСОБА_2 порушено питання про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду від 11 червня 2018 року.

Зокрема, скаржник вважає описками зазначення у вказаній ухвалі позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в ухвалах від 27 лютого 2018 року у справах № П/9901/9/17 та № 9901/11/17, як аналогічної у даній справі, а також формулювання, що "скаржник отримує державну соціальну допомогу на утримання дитини-інваліда в розмірі 589,70 грн.", оскільки у протоколі Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області № 650337 від 23 квітня 2007 року зазначено - "надбавка на догляд".

Вивчивши доводи зазначеного клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в його задоволенні з таких підстав.

У відповідності до частини першої статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Правила статті 253 КАС України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.

При цьому описка полягає у порушенні правил граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Під опискою слід розуміти помилку, яка порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що має вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду 15 травня 2018 року у справі № 405/1481/15-а (2-а/405/67/15).

Так, Верховний Суд в ухвалі від 11 червня 2018 року, зазначивши судові рішення (ухвали від 27 лютого 2018 року у справах № П/9901/9/17 та № 9901/11/17), правова позиція в яких є аналогічною тій, якої дотримався суд, вірно вказав назву суб'єкта, який їх постановив - Велика Палата Верховного Суду.

Також, суд касаційної інстанції вірно зазначив назву допомоги, призначеної на утримання ОСОБА_2, адже в протоколі Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради Львівської області № 650337 від 23 квітня 2007 року, зазначено "відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" призначити державну соціальну допомогу з 20.10.2012 по 19.10.2024 - 589,70 грн."

Таким чином клопотання ОСОБА_2 за своїм змістом містить вимоги про виправлення описок, які в розумінні статті 253 КАС України не є описками, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Отже, станом на 10 липня 2018 року вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху скаржником не виконані.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 та частиною другою статті 332 КАС України касаційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо зазначеною особою не усунуто недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.

За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_2 не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 248, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 456/3878/17.

2. Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду від 11 червня 2018 року.

3. Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суд від 23 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про визнання листів нечинними та зобов'язання вчинити дії.

4. Повернути скаржнику касаційну скаргу та додані до скарги матеріали.

5. Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.

6. Роз'яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до Верховного Суду.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

8. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк