Справа № 674/258/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року

Київ

справа №674/258/16-а

адміністративне провадження №К/9901/22690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 674/258/16-а

за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в дунаєвському районі Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України, постановлену 23 червня 2017 року, постановлену суддею Іваненко Я.Л., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2016 року, яка набрала законної сили, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області відновити ОСОБА_1 з вересня 2014 року нарахування та виплату індексації пенсії наростаючим підсумком відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, відповідно базового місяця для призначення індексації жовтень 2009 року, діючих коефіцієнтів інфляції та встановленого прожиткового мінімуму доходів громадян для осіб, які витратили працездатність та повернути невиплачену суму індексації з урахуванням раніше здійснених виплат.

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання протиправними дій управління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області щодо виконання останнім постанови Дунаєвецького районного суду від 20 травня 2016 року, накладення штрафу на начальника та посадових осіб правління Пенсійного Фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області за неналежне виконання вказаного судового рішення.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року ухвалу Дунаєвського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (в порядку глави 3 розділу ІУ Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 15.12.2017) подала до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року у справі № 674/258/16-а.

Ухвалою Верховного Суду України від 17 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) матеріали заяви разом зі справою передано до Верховного Суду.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції покликався на те, що закон не передбачає можливості касаційного оскарження судових рішень, прийнятих в порядку статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

У заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України позивач, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року.

На обґрунтування заяви надано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 02 грудня 2014 року (К/9991/24987/12) та від 14 квітня 2016 року (К/800/38382/15), з яких вбачається, що суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження та розглянув справи за скаргами на рішення судів про відмову у задоволенні заяви поданих відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України (у редакції до 15.12.2017).

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 237 КАС України (у редакції до 15.12.2017) заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 9 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017) особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Частиною 10 ст. 267 КАС України у редакції до 15.12.2017) передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Відповідно до частини 11 статті 267 КАС України у редакції до 15.12.2017) окремі ухвали, а також ухвали щодо накладення штрафу, постановлені відповідно до цієї статті, можуть бути оскаржені лише в апеляційному порядку.

Враховуючи, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України у редакції до 15.12.2017) не передбачено оскарження в касаційному порядку рішень щодо накладення штрафу та інших питань щодо судового контролю за виконанням судових рішень, а також те, що вказані ухвали судів не є такими, що перешкоджають подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає, що касаційним судом правомірно постановлено ухвалу від 23 червня 2016 року про відмову у відкритті касаційного провадження.

При цьому слід зазначити, що будь-яке відхилення від встановленого законом порядку касаційного перегляду призведе до порушення принципу правової визначеності.

Принцип верховенства права, закріплений у статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, та судова практика Європейського суду з прав людини передбачають можливість відступу від букви закону, але для цього мають бути виняткові обставини, наявність яких особою, що подає заяву не доведено.

Отже, рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 244 КАС України у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтями 242, 244 (в редакції, чинній до 15.12.2017), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

_____________________

_____________________

_____________________

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон,

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду