Справа № 815/1044/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1044/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Сердюк І.С.

позивача не з'явилась

представника відповідача Сікорського Я.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні) справу за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.02.2018 р. № 04-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.»,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.02.2018 р. № 04-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.».

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Оскаржуваним наказом позивача безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Підставою для дисциплінарного стягнення слугувала доповідна записка, а не клопотання, що передбачено ст.63 Закону України «Про державну службу», начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 щодо ситуації, яка склалася між працівниками відділу та в.о. начальника відділу ОСОБА_4

У доповідній записці відсутня інформація про порушення Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування та інформація про осіб, відносно яких необхідно здійснити дисциплінарне провадження.

З доповідною запискою голови дисциплінарної комісії позивача було ознайомлено 30.01.2018 і в цей же день запропоновано ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи до 31.01.2018 до 09:00 год.

В свою чергу, засідання дисциплінарної комісії було заплановано на 31.01.2018 о 10:00 год., у зв'язку із чим позивач подала клопотання про перенесення засідання та зауваження до формування дисциплінарної справи. Однак, всупереч законодавству, 31.01.2018 о 11:30 год. відбулося засідання дисциплінарної комісії, на якому позивач наголосила на своєму клопотанні. Однак, в подальшому при ознайомленні із дисциплінарною справою виявила лист голови дисциплінарної комісії Швець Н.В. проте, що нею клопотання було отримано 31.01.2018 о 13:00 год.

Дисциплінарним проступком комісія вважає написання доповідної записки від 11.12.2017 № 24168/11-25, що на думку дисциплінарної комісії є порушенням п.2 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» (порушення правил етичної поведінки державних службовців). Однак позивач зазначає, що написання доповідної записки переслідувало мету привернути увагу безпосереднього керівника на проблеми, які склалися у колективі щодо провокування конфліктів. Також, при обранні дисциплінарного стягнення комісією не взято до уваги пом'якшуючі обставини - відсутність дисциплінарних стягнень та високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень тощо.

Ухвалою суду від 13.03.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження; призначено перше засідання на 29.03.2018 о 10:00 год.

29.03.2018р. в судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

Дисциплінарною комісією були досліджені обставини звернення 5 співробітників Відділу і за результатами аналізу документів та наданих пояснень комісія дійшла до обґрунтованого висновку про порушення правил етичної поведінки державних службовців. Прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 було необхідною дією, яка викликана з вчинених порушень та письмових пояснень ОСОБА_2, з яких не має усвідомлення чи визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку, який привів до порушення нормальної роботи та трудової дисципліни у відділі, негативно вплинув на ділову репутацію іншого працівника органів юстиції, а також держави в цілому. Притягнення до дисциплінарної відповідальності обґрунтовано попередженням подальших порушень діючого законодавства України, забезпечення службової дисципліни.

29.03.2018 року судом, для забезпечення права позивача на ознайомлення з матеріалами справи, передбачене ст. 44 КАСУ, судом оголошена перерва.

23.04.2018 р. ухвалено розгляд справи №815/1044/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.02.2018 р. № 04-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.» проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.04.2018 викликано для допиту в якості свідків - начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3 та заступника начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_4

Ухвалою суду від 12.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 24.01.2018 № 100-к «Про здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_2.» дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного територіального управління юстиції в Одеській області доручено здійснити дисциплінарне провадження стосовно позивача щодо можливих порушень правил етичної поведінки державних службовців та надати відповідне подання до 02.02.2018 р.

Підставою для прийняття послугувала доповідна записка начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 24.01.2018 № 1504/04-32 про отримання нею доповідної записки працівників відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.12.2017 № 24168/11-25 з приводу ситуації, що склалася між працівниками відділу та в.о. начальника відділу ОСОБА_4 під час її перебування у відпустці.

Доповідна записка від 11.12.2017 №24168/11-25 зареєстрована в ГТУЮ в Одеській області 11.12.2017 р.

24.01.2018 р. начальник відділу судової роботи та міжнародного співробітництва ОСОБА_3 доповідною запискою №1504/04-32 поінформувала виконуючого обов'язки начальника Головного територіального управління юстиції в Одеській області Івановському В.В. про надходження доповідної записки від 11.12.2017 №24168/11-25.

29.01.2018 позивачем до канцелярії Головного територіального управління юстиції в Одеській області подана заява № 1788/04-36 про ознайомлення з матеріалами справи.

30.01.2018 р. позивача ознайомлено з доповідною запискою голови дисциплінарної комісії Швець Н.В. від 29.01.2018 р. № 1756/04-36, відповідно до якої відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області було надано доручення щодо:

направлення дисциплінарній комісії до 17-00 30.01.2018 наступних документів:

характеристику ОСОБА_2 - провідного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області, складену її безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця;

інформаційну довідку з викладенням обставин, зазначених у доповідній записці працівників відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.12.2017 № 24168/11-25, стосовно ОСОБА_2;

пояснення безпосереднього керівника ОСОБА_2 з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження;

належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;

витребування та подання дисциплінарній комісії особистих пояснень ОСОБА_2 про обставини, викладені у доповідній записці відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.12.2017 № 24168/11-25;

забезпечення участі ОСОБА_2 у засіданні дисциплінарної комісії, що заплановано на 10-00 31.01.2018 за адресою: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, 34,1 поверх, зала засідань.

30.01.2018 р. о 16-08 год. на електронну адресу надійшов лист-повідомлення голови дисциплінарної комісії Швець Н.В., згідно якого надано можливість ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи 31.01.2018 о 9-00.

31.03.2018 р. о 9-30 год. позивач ознайомилась із матеріалами дисциплінарної справи шляхом зняття фотокопії матеріалів дисциплінарної справи.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закону України "Про державну службу".

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ст. 8 Закону державний службовець зобов'язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки; 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту:

"Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов'язки".

Аналізуючи текст присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. Тому, складаючи присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, а й моральну відповідальність за їх виконання.

Згідно з ст. 61 Закону службова дисципліна забезпечується шляхом:

1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку;

2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України;

3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців;

4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону державний службовець зобов'язаний виконувати обов'язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також: 1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця; 2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців; 3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.63 Закону керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

З метою забезпечення належного рівня службової дисципліни керівник державної служби зобов'язаний:

1) створювати умови для виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків і підвищення ними професійної компетентності та вимагати належного виконання посадових обов'язків;

2) здійснювати контроль за виконанням державними службовцями посадових обов'язків;

3) під час виконання посадових обов'язків керуватися публічними інтересами, суворо дотримуватися і забезпечувати дотримання Конституції, законів України та інших нормативно-правових актів, чітко формулювати накази (розпорядження) та доручення, перевіряти точність і своєчасність їх виконання;

4) забезпечувати виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків, у тому числі шляхом застосування дисциплінарних стягнень;

5) належним чином організовувати роботу державних службовців, забезпечувати ефективне виконання завдань, що поставлені перед державним органом;

6) виховувати у державних службовців сумлінне ставлення до служби, бережливе ставлення до державного майна, підтримувати їхню ініціативу, а також вживати заходів для додержання ними правил етичної поведінки;

7) забезпечувати прозорість та об'єктивність під час оцінювання результатів службової діяльності державних службовців;

8) організовувати проведення з державними службовцями профілактичних заходів щодо запобігання вчиненню ними дисциплінарних проступків, виявляти та своєчасно припиняти їх вчинення.

Безпосередній керівник державного службовця має право вносити клопотання керівнику державної служби про притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.65 Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

За обставин справи, в результаті проведеного дисциплінарного провадження членами комісії встановлено порушення ОСОБА_2 правил етичної поведінки державних службовців, що є дисциплінарним проступком згідно з п.2 ч.2 ст.65 Закону.

Таким порушенням визнано складання та подання на ім'я начальника відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 доповідної записки за підписом співробітників цього відділу зокрема, ОСОБА_2

У доповідній записці заявники зазначили, що колектив відділу вважає, що займаючи посаду заступника начальника Відділу та в період виконання обов'язків начальника Відділу ОСОБА_4 вела себе некоректно та непрофесійно, провокувала постійні конфлікти в колективі, здійснювала психологічний тиск на працівників Відділу, зловживала службовим становищем та безпідставно перекладала свої обов'язки на підлеглих.

Відзначено, що ОСОБА_4 систематично провокує конфлікти з працівниками, під час яких дозволяє собі підвищувати голос, принижує особисті якості, честь та гідність колег, не вміє контролювати емоції, розкидає предмети побуту, здійснює галас у кабінеті, чим дестабілізує обстановку в колективі та доводить працівників до нервового зриву.

Звернуто увагу на те, що ОСОБА_4 постійно, зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно перекладає виконання своїх обов'язків на працівників Відділу, а саме: змушує йти на судові засідання по судовим справам, які знаходяться у неї в провадженні, при цьому перебуває у Відділу та не має інших невідкладних завдань; в силу відсутності знань у сфері міжнародного співробітництва відмовляється консультувати громадян, перекладаючи це на працівників Відділу; нехтує заздалегідь прийнятими начальником рішеннями та діє на свій власний розсуд.

У доповідній записці наведені приклади недоліків в роботі та конкретних претензій заявників до ОСОБА_4 Так, зазначено, що ОСОБА_4 навмисно затримувала візування підлеглим відпрацьованих документів; майже всі папери відправлялися в останній день визначеного строку, не зважаючи на те, що працівники вчасно виконували свою роботу; рідко перебуває в кабінеті, через що для надання телефонної відповіді громадянам працівники змушені розшукувати її по всій будівлі ГТУЮ в Одеській області.

Зазначено про висловлювання ОСОБА_4 погроз у притягненні працівників до дисциплінарної відповідальності.

Викладене у доповідній записці заявники просили врахувати при прийнятті рішення про затвердження на посаді заступника начальника ОСОБА_4

Отримавши означену доповідну записку, начальник Відділу ОСОБА_3 склала доповідну записку на ім'я в.о. начальника ГТУЮ в Одеській області Івановського В.В., направивши останньому доповідну записку співробітників відділу до відома та прийняття заходів реагування.

На підставі отриманої доповідної записки від 24.01.2018 № 1504/04-32 в.о. начальника ГТУЮ в Одеській області Івановський В.В. видав низку наказів, в т.ч. наказ від 24.01.2018 № 100-к, яким доручив Дисциплінарній комісії з розгляду дисциплінарних справ ГТУЮ в Одеській області здійснити дисциплінарні провадження відносно співробітників Відділу, які звернулися із вищевказаною доповідною запискою, в т.ч. й щодо ОСОБА_2

Вирішуючи спір, суд враховує приписи ч.1 ст.63 Закону № 889, відповідно до якої керівник державної служби несе відповідальність за неналежний рівень службової дисципліни і здійснює повноваження щодо притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності.

Отже, отримавши доповідну записку про порушення ОСОБА_4 правил етичної поведінки, керівник Управління був зобов'язаний ініціювати дисциплінарне провадження, в першу чергу, відносно особи, про яку надано відомості, що остання вчинила дисциплінарний проступок.

Натомість, керівником Управління були призначені відповідні дисциплінарні провадження відносно осіб-заявників.

Суд зауважує, що такі "похідні дисциплінарні провадження" мали б підстави для призначення у разі, якби за результатами проведеного розслідування за фактом звернення працівників Відділу було б встановлено щонайменше їх необґрунтованість та очевидний характер наклепу. При цьому таким рішенням обов'язково мало б передувати ретельне та прискіпливе дослідження викладених у зверненні фактів.

Про існування дійсної конфліктної ситуації у Відділі також свідчить інформаційна довідка за підписом начальника Відділу ОСОБА_3, в якій вона пояснила, що дійсно періодично між деякими працівниками та заступником начальника відділу ОСОБА_4 виникали непорозуміння та конфліктні ситуації, які вирішувалися шляхом переговорів після нагадування нею всім працівникам про необхідність неухильно дотримуватися правил етичної поведінки. З цього приводу неодноразово проводилися наради і після однієї з таких нарад нею ж і була отримана доповідна записка п'ятьох співробітників Відділу.

Втім, за правовою позицією відповідача, сам факт складання, підписання та подання означеної доповідної записки утворює склад дисциплінарного проступку - порушення етики державних службовців, у світлі всієї справи, включно зі змістом висловлювань заявника та контекстом, у якому їх було вжито.

В основу такого тлумачення вчинку, який оцінювався Дисциплінарною комісією, відповідач покладає те, що звернення є необґрунтованим, оскільки на підтвердження викладених у доповідній записці підстав заявниками не було додано фото- та відео- доказів. Так, викладені у зверненні випадки, зокрема посилання на непрофесійність, на переконання представника відповідача, підлягали доведенню відповідними документальними, фото- та відео- доказами, яких подано не було.

Суд зазначає, що відповідні обставини підлягали доведенню у дисциплінарному провадженні, порушеному для виявлення цих фактів, тобто відносно ОСОБА_4 При цьому доказова база не обмежується лише фото- та відео- доказами, які є певною мірю казуальними засобами доведення, збір яких може бути обмежено приписами цивільного законодавства. Також Дисциплінарна комісія не була позбавлена можливості перевірити результати роботи ОСОБА_4, зокрема якість створених нею в процесі службової діяльності документів, результати роботи із громадянами, присутність в судових процесах по власних справах тощо - тобто по суті фактів, які були викладені в службовій записці п'ятьох співробітників Відділу.

Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 затверджені Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які є узагальненням стандартів етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, якими вони зобов'язані керуватися під час виконання своїх посадових обов'язків.

Ці Загальні правила ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу, службу в органах місцевого самоврядування, у сфері запобігання корупції і спрямовані на зміцнення авторитету державної служби та служби в органах місцевого самоврядування, репутації державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, а також на забезпечення інформування громадян про норми поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування стосовно них.

У поданні Дисциплінарної комісії, серед іншого, наведено п.5 розд.ІІ Загальних правил, тобто подання співробітниками відділу розглядуваної доповідної записки, розцінено як порушення означеного пункту правил.

Пунктом 5 розділу ІІ Загальних правил передбачено, що державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов'язків зобов'язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об'єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.

Викладені у доповідній записці співробітників Відділу обставини свідчать про існування між заявниками та ОСОБА_4 певного конфлікту, заходи по запобіганню якого вичерпано, що й слугувало підставою для такого звернення. При цьому в зверненні наведено конкретні порушення з боку ОСОБА_4 Загальних правил, зокрема, допущення підвищених інтонацій, прояви свавілля тощо.

Пункт 6 ч.2 ст.63 Закону покладає на керівника обов'язок виховувати у державних службовців сумлінне ставлення до служби, бережливе ставлення до державного майна, підтримувати їхню ініціативу, а також вживати заходів для додержання ними правил етичної поведінки.

Пунктом 8 цієї ж норми визначено обов'язок керівника організовувати проведення з державними службовцями профілактичних заходів щодо запобігання вчиненню ними дисциплінарних проступків, виявляти та своєчасно припиняти їх вчинення.

Втім, за обставин справи, проявлена ініціатива співробітників Відділу задля припинення конфлікту у стосунках, скерована до керівника, була розтлумачена керівництвом та Дисциплінарною комісією як дисциплінарний проступок, який, як зазначає відповідач у відзиві, привів до порушення нормальної роботи та трудової дисципліни у відділі, негативно вплинув на ділову репутацію іншого працівника органу, держави в цілому. При цьому документальних, фото- та відео- доказів цього представник відповідача, який вважає, що доведення має ґрунтуватись на тлі цих засобів доказування, не надає.

Вирішуючи спір, суд враховує, що звернення співробітників Відділу носило суто формальних характер (адже в зверненні висловлено прохання взяти до уваги викладені факти, а не висунуто вимогу притягнути до відповідальності колегу) та було адресовано безпосередньому керівнику, тобто мало непублічний характер. Відтак, доводи представника відповідача про негативний вплив на орган юстиції та державу позбавлені будь-якого сенсу, так як дисциплінарне провадження не мало висвітлення, а здійснювалося в межах державного органу.

Суд не оминає увагою той факт, що спір стосується саме конфлікту, який утворився між колегами відділу, та вирішення якого в першу чергу є обов'язком його керівника. Однак за встановлених судом обставин, суб'єкти звернення були піддані дисциплінарним провадженням за сам факт такого звернення, без попереднього його розглядові по суті за встановленою процедурою.

При цьому на увагу заслуговує той факт, що наказами в.о. начальника управління від 02.02.2018 № 163-к, від 12.02.2018 № 192-к закриті дисциплінарні провадження стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9

В судовому засіданні представник відповідача пояснив це тим, що зазначені особи "відмовились" від своїх підписів на службовій записці під час дисциплінарних проваджень.

Суд зауважує, що суб'єкт владних повноважень продемонстрував безсистемний та вибірковий підхід в питаннях оцінки одного й того самого вчинку різними особами та кваліфікуванні його як дисциплінарного проступку. Адже достатньою підставою для дисциплінарних проваджень начальником відділу було визначено сам факт складання, підписання та подання службової записки 5 співробітниками Відділу, який не може бути нівельований подальшою відмовою підписантів.

Відповідач, висловлюючи правову позицію, не дотримується балансу між правом заявника на звернення із пропозицією та власною оцінкою певних обставин - з одного боку, та меж допустимих висловлювань, які б можна було кваліфікувати як наклеп та псування репутації, що засновані на неправдоподібних звинуваченнях. Адже фактичної перевірки відносно викладених у зверненні обставин в належній для цього формі - дисциплінарного провадження щодо ОСОБА_4 проведено не було, а потрібні встановлення фактів мали місце під час дисциплінарних проваджень щодо співробітників Відділу, які звернулися із службовою запискою.

Пояснення інших співробітників Відділу, які характеризують ОСОБА_4 з позитивного боку та визначають викладені у розглядуваній службові записці обставини як такі, що не відповідають дійсності, в даному випадку значення не мають, оскільки підтверджують лише те, що з іншими працівниками ОСОБА_4 конфлікту не має. Тобто за обставин справи, лише 5 співробітників Відділу мали конфлікт із ОСОБА_4, і саме ці обставини, а також причини та можливі вирішення проблеми конфлікту у Відділі, повинні були бути досліджені за результатами розгляду цього звернення, і тільки в результаті достовірно встановленої необ'єктивності, безпідставності та штучного характеру цього звернення могли мати місце дисциплінарні провадження відносно заявників.

Доводи представника відповідача про очевидну необґрунтованість звернення в частині висловлювань про професійну компетенцію суб'єкта оскарження в аспекті правил її здійснення, визначених ст.44 Закону є хибними. Зазначені доводи та їх методологічна основа базуються виключно на засадах юридичного позитивізму, що суперечить засаді розумності правового регулювання та безумовно призводить до незабезпечення справедливого балансу.

Очевидним є те, що в зверненні викладено власне бачення заявників відношення їх керівника до них, їх власна оцінка компетенції та висловлено емпіричний досвід, описаний із застосуванням психоемоційних обертів. При цьому звернення викладено стримано, без застосування недозволених висловів, у зв'язку із чим суд не вбачає його складання, підписання та подання дисциплінарним проступком, зокрема порушенням етики державних службовців.

Натомість, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності здійснено з порушенням фундаментальних принципів процедурної справедливості, юридичної визначеності, з очевидним нехтуванням вищезазначеними принципами проходження державної служби.

Вищезазначені обставини порушують низку серйозних питань, які вказують як на недоліки структурного характеру в провадженні у ГТУЮ в Одеській області, так і на ознаки особистої упередженості з боку певних працівників, які розглядали справу позивача, що переконує суд у тому, що провадження відносно позивача не відповідало принципам незалежності та безсторонності. Це також вказує на відсутність належних гарантій для забезпечення відповідності провадження критерію об'єктивної безсторонності.

На думку суду, суб'єктом владних повноважень також порушено принцип захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно пов'язаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява N 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява N 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

В контексті приписів КАС України має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. При цьому порушенням права особи є, серед іншого, неможливість реалізації її прав.

У п.3.4 Рішення Конституційного Суду України у справі (про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено правомірність спірного наказу. Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що ГТУЮ в Одеській області прийнято спірний наказ без всебічного дослідження всіх обставин спірних правовідносин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов підлягає до задоволення.

На підставі встановлених фактів суд приходить до висновку про те, що при винесенні спірного наказу відповідач діяв у непередбачений Конституцією та законами України спосіб, необґрунтовано та без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку із чим наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 04-дв від 09.02.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.» підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 139, 242, ч. 4 ст. 245, 246, 250, 251, 256, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.02.2018 р. № 04-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.» -задовольнити повністю .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 09.02.2018 р. № 04-дв «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2.».

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 суму судового збору за подання адміністративного позову за:

квитанцією № 0.0.981536157.1 від 07.03.2018 р. у сумі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1), адреса: 65031, АДРЕСА_1, телефон: НОМЕР_2, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Головне територіальне управління юстиції в Одеській області (), вул. Богдана Хмельницького, 34, м. Одеса, 65007, телефон: ; , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.