Справа № 504/4358/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 504/4358/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Добров П.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шеметенко Л.П.

судді Димерлія О.О.

судді Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Миколаєві на постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції м. Миколаїв роти №2 батальйону №2 сержанта поліції ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Управління патрульної поліції м. Миколаїв про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову Серії БР №043133 від 30.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, складену інспектором Управління патрульної поліції м. Миколаїв роти №2 батальйону №2 сержантом поліції ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки інспектора поліції про порушення ним правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята без належного підтвердження того факту, що проїзд великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами відбувся не у відповідності до чинного законодавства. Зазначені обставини свідчать про безпідставність адміністративного стягнення, у звязку із чим рішення відповідача має бути скасовано.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову серії БР№043133 від 30.11.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 132-1 КУпАП, складену інспектором Управління Патрульної Поліції м. Миколаїв роти №2 батальйону №2 сержантом поліції ОСОБА_2. Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судом першої інстанції, Управління патрульної поліції у м. Миколаєві подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Постановою інспектора Управління патрульної поліції м. Миколаїв роти №2 батальйону №2 сержантом поліції ОСОБА_2 від 30.11.2017 року Серії БР №043133 застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 6).

Згідно вказаної постанови, 30.11.2017 року о 10:40 год. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 112 км позивач керував транспортним засобом - трактором «NEW HOLLAND» номерний знак 24372ВН, габарити якого перевищують 2.60 м., чим порушено п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем порушення позивачем правил дорожнього руху належними доказами, а отже накладення адміністративного стягнення не можна вважати обґрунтованим, а рішення субєкта владних повноважень таким, що прийняте у відповідності до Закону.

За таких обставин, суд першої інстанції вбачав всі підстави для задоволення позову, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 22.5 Правил від 10.10.2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, наведена норма Правил є бланкетною, що відсилає до спеціальних правил здійснення руху транспортних засобів із відповідними характеристиками.

Так, статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року №2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-III у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Аналіз наведених норм показав, що великогабаритний транспортний засіб має право здійснювати проїзд автомобільними дорогами або за умови отримання відповідного дозволу на рух, або документа про внесення плати за проїзд.

Водночас, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» від 27.06.2007 року №879.

Так, відповідно до п.п. 6, 7, 8 п. 1 Постанови від 27.06.2007 року №8796 вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

Місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Згідно із п.п. 3, 6 Постанови від 27.06.2007 року №8796 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Пунктом 13 Постанови від 27.06.2007 року №8796 визначено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Таким чином, перевірка транспортних засобів, які перевищують допустимий габаритно-ваговий рівень, здійснюється виключно у визначених спеціально обладнаних місцях і за допомогою вимірювального і зважувального обладнання, яке пройшло періодичну повірку (метрологічну атестацію).

В іншому випадку, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів не можна вважати таким, що здійснений у повній відповідності до чинного законодавства.

Як вірно встановив суд першої інстанції, висновки службової особи органу поліції про керування позивачем транспортного засобу, габарити якого перевищують допустимі норми, складені не в результаті габаритно-вагового контролю у спеціально відведеному місці і не за допомогою атестованого пристрою.

Зазначені обставини не заперечуються апелянтом та свідчать про те, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху не підтверджений належними доказами.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджений належними доказами, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість адміністративного стягнення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з урахуванням належної оцінки обставин справи та правил законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, скасування рішення субєкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.07.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко