Справа № 826/3759/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 липня 2018 року № 826/3759/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “СВП Плюс”

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “СВП Плюс” (далі – позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі – відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.11.2017 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що викладений в акті перевірки висновок Головного управління ДФС у м. Києві про те, що підприємство неоприбуткувало в книзі обліку розрахункових операцій готівкові кошти в день їх надходження не відповідає реальній дійсності і є викривленням фактів. Готівкова виручка магазину за 01.06.2017 була належним чином оприбуткована 02.06.2017 в рамках чинного законодавства України, а саме виручка за 01.06.2017 була здана до каси підприємства 02.06.2017 і в той же день готівка була здана в банк для її зарахування на рахунок позивача. 01.06.2017 в магазині спостерігались перебої з доступом до мережі Інтернет, внаслідок чого надіслати запит до віддаленого серверу, через який працює касовий апарат, на роздрукування Z-звіту було неможливо. Однак наступного дня, 02.06.2017, після усунення зазначених обставин, до початку нової зміни, Z-звіт за 01.06.2017 було роздруковано та вклеєно до книги обліку розрахункових операцій (далі – КОРО). Таким чином, накладення відповідачем штрафу на позивача у розмірі 54265,00 грн. за порушення п.2.6 “Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні” є необґрунтованим та неправомірним, оскільки порушення вчинено не було.

Також позивач повідомив про вжиття заходів досудового врегулювання, а саме оскарження податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку, за результатом якого останнє залишено без змін.

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що проведеною фактичною перевіркою магазину позивача встановлено не забезпечення своєчасного оприбуткування готівкових коштів у повній сумі, в день одержання готівкових коштів, у книзі обліку розрахункових операцій, а саме: готівкові кошти у сумі 10853,00 грн. не оприбутковані в день їх фактичного надходження 01.06.2017 у КОРО на підставі фіскального звітного чеку №00029, який роздрукований наступного дня – 02.06.2017. Відмітка у розділі 2 книги обліку розрахункових операцій про ремонт відсутня. Відповідач вважає, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення №637 оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 “Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” – накладення штрафу у п’ятикратному розмірі неоприбуткованої суми. Таким чином, на думку відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

У відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивач наголосив, що попри всі перешкоди та форс-мажорні обставини позивачем було своєчасно та в повній мірі оприбутковано готівкові кошти (виручку) у спосіб, який передбачено Положенням НБУ №637, яке було чинним на момент вчинення зазначених дій. Повна сума готівкових коштів (виручки), які були фактично отримані 01.06.2017 було зафіксовано у касовому ордері та відображено на його підставі готівку в касовій книзі підприємства, що підтверджується доказами, які є в матеріалах справи. Крім того, позивач зазначив, що такої підстави для здійснення записів за обліком розрахункових книжок як відсутність з’єднання з мережею Інтернет чинним законодавством України не передбачено.

У запереченнях на відповідь на відзив та у додаткових поясненнях відповідач додатково зазначив, що використанння РРО неможливе як без інтернету, так і без електропостачання, в обох випадках робота РРО буде тимчасово заблокована, а тому ці поняття слід розглядати як тотожні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві згідно з наказом від 31.10.2017 №11632 та направленням на перевірку від 07.11.2017 №7282/26-15-14-09 проведено фактичну перевірку магазину, що належить ТОВ “СВП Плюс” за адресою м. Київ, пр-т Бандери, 23, з питань дотримання порядку здійсненння розрахункових операцій, ведення касових операцій тощо.

За результатом перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві складено акт фактичної перевірки від 16.11.2017 №2294/26/15/14/37244754 (далі – Акт перевірки), яким встановлено порушення вимог п.2.6 гл.2 “Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні”, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (із змінами і доповненнями, далі – Положення №637), а саме – неоприбуткування готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій у день їх фактичного надходження за 01.06.2017 у сумі 10 853, 00 грн.

Згідно з Актом перевірки на момент перевірки торгівля велась із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та спеціального платіжного засобу (терміналу). Готівкові кошти у сумі 10853,00 грн. не оприбутковані в день їх фактичного надходження 01.06.2017 у книзі обліку розрахункових операцій (КОРО) на підставі фіскального звітного чеку РРО, а саме: Z-звіт №00029 роздрукований наступного дня – 02.06.2017 о 09:27:53 год. Відмітка про ремонт у розділі 2 книги обліку розрахункових операцій відсутня.

За розглядом Акта перевірки Офісом великих платників податків ДФС України прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.11.2017 №, згідно з яким до ТОВ “СВП Плюс” застосовано штрафні санкції у сумі 54 265, 00 грн. за несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у книзі обліку розрахункових операцій.

Позивач скористався правом оскарження цього податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Однак, за результатом розгляду його скарги рішенням ДФС України від 19.02.2018 №6057/6/99-99-15-03-0125 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із висновками перевірки та винесеним за її результатом податковим повідомленням-рішенням від 29.11.2017 №, вважаючи його протиправним та такими, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із даним адміністративним позовом до суду.

Дослідивши спірні правовідносини та надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою визначався чинним на час виникнення спірних відносин Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (Положення № 637).

Згідно з пунктом 7.15 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Згідно з пунктом 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п.3.2 Положення №637 касові операції, що проводяться відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі – Закон №265/95-ВР), оформляються згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до положень ст.2 Закону №265/95-ВР Книга обліку розрахункових операцій (КОРО) – прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг);

розрахункова книжка (РК) – належним чином зброшурована та прошнурована книжка, зареєстрована в органах доходів і зборів, що містить номерні розрахункові квитанції, які видаються покупцям у визначених цим Законом випадках, коли не застосовуються реєстратори розрахункових операцій;

розрахунковий документ – документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну;

фіскальний звітний чек – документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Відповідно до ст.3 Закону №265/95-ВР суб’єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов’язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно зі ст.5 Закону №265/95-ВР на період виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій та здійснення його ремонту або у разі тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки або із застосуванням належним чином зареєстрованого резервного реєстратора розрахункових операцій.

Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 №547 (із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2016 №837) (далі – Порядок №837).

Відповідно до положень глави 4 “Порядок ведення книг обліку розрахункових операцій” розділу ІІ Порядку №837 використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО (пункт 6 гл.4 розд.ІІ Порядку).

У разі роздрукування на РРО протягом робочого дня декількох фіскальних звітних чеків усі вони вклеюються у відповідну книгу ОРО, записи в розділі 2 книги ОРО робляться за кожним фіскальним звітним чеком окремо. Якщо фіскальний звітний чек містить дані про операції службового внесення та службової видачі коштів, графи 3, 4 розділу 2 книги ОРО можна не заповнювати (п.8 гл.4 розд.ІІ Порядку).

У розділі 3 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються розрахункові квитанції, використані під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО. Графи 1-5 заповнюються до початку використання розрахункової книжки, графи 6-8 - до початку реєстрації розрахункових операцій за допомогою РРО після відновлення постачання електроенергії чи встановлення РРО після ремонту (п.9 гл.4 розд.ІІ Порядку).

На підставі даних розрахункових квитанцій щодня здійснюються записи в розділі 2 (абз.2 п.10 гл.4 розд.ІІ Порядку).

У розділі 4 книги ОРО, зареєстрованої на РРО, обліковуються ремонти, роботи з технічного обслуговування, а також перевірки конструкції та програмного забезпечення РРО. Графи 1-5 заповнює особа, яка здійснює ремонт, технічне обслуговування або перевірку, графи 6 та 7 - працівник суб'єкта господарювання після відновлення працездатності РРО. У разі виходу РРО з ладу графи 1, 2 заповнює працівник суб'єкта господарювання безпосередньо після виходу РРО з ладу. За потреби до розділу 4 книги ОРО може вноситися додаткова інформація (п.11 гл.4 розд.ІІ Порядку).

Книга обліку розрахункових операцій на РРО, згідно із затвердженою формою, містить примітку, відповідно до якої у графі 2 розділу 2 замість номера Z-звіту вказується номер розрахункової книжки, що використовувалась під час відключення електроенергії або в період ремонту РРО, якщо наприкінці робочого дня фіскальний звітний чек не роздруковувався через відсутність електроенергії чи непрацездатність РРО.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 (далі – Указ №436/95) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

З системного аналізу наведених вище норм матеріального права вбачається, що у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

У разі виходу з ладу реєстратора розрахункових операцій чи тимчасового, не більше 7 робочих днів, відключення електроенергії проведення розрахункових операцій здійснюється з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки, тобто передбачається здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується Актом перевірки, позивачем неоприбутковано готівкові кошти у книзі обліку розрахункових операцій у день їх фактичного надходження за 01.06.2017 у сумі 10 853, 00 грн. Фіскальний звітний чек №00029 було роздруковано наступного дня 02.06.2017 і відповідно зроблено запис у книзі ОРО. Відмітка у розділі 2 книги обліку розрахункових операцій про ремонт РРО відсутня.

Вказані обставин позивач не заперечує, а лише обґрунтовує несвоєчасне здійснення обліку готівкових коштів, що надійшли до каси, наявністю об’єктивних причин, зокрема перебоями в роботі мережі Інтернет, внаслідок чого роздрукування Z-звіту в день одержання готівки було неможливим. Позивач підтверджує, що Z-звіт за 01.06.2017 було роздруковано та вклеєно до КОРО наступного дня, 02.06.2017, відразу після усунення обставин, що унеможливлювали роздрукування Z-звіту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм права, суд вважає, що перебої у роботі мережі Інтернет, внаслідок яких фіскальний звітний чек наприкінці робочого дня у день фактичного надходження готівки не був роздрукований, прирівнюються за своїми наслідками до передбаченого законодавством випадку тимчасового відключення електроенергії чи виходу з ладу РРО, а тому проведення розрахункових операцій позивачем повинно було здійснюватись з використанням книги ОРО та розрахункової книги.

Отже, оприбуткуванням готівки для позивача у даному випадку є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки даними розрахункової книги та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

В свою чергу облік зазначених коштів у книзі обліку розрахункових операцій передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків на підставі даних розрахункових квитанцій.

Тому, не відображення готівки у день її надходження у повній сумі у книзі обліку розрахункових операцій є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена Указом № 436/95.

З огляду на викладене, суд з доводами позивача не погоджується і вважає, що відсутність записів у Книзі ОРО в розділі 2 “Облік руху готівки та сум розрахунків” про отримані готівкові кошти в день їх фактичного надходження у повній сумі свідчить про порушення позивачем встановленого чинним законодавством порядку оприбуткування готівкових коштів, що надійшли до каси.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного повідомлення-рішення став зафіксований в Акті перевірки висновок контролюючого органу про те, що позивач не забезпечив своєчасне оприбуткування готівкових коштів у повній сумі, в день одержання готівкових коштів, у книзі обліку розрахункових операцій.

Доводи позивача, що ним було забезпечено належне та своєчасне оприбуткування готівки, з огляду на викладене вище, суд вважає необґрунтованими, так як вони суперечать вищенаведеним положенням чинного законодавства, а тому їх відхиляє.

Таким чином, суд зазначає, що не забезпечення позивачем належного оприбуткування готівкових коштів, що надійшли до каси, є законною підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених Указом №436/95, а тому приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем обґрунтовано і відповідно до вимог чинного законодавства, тож підстави для його скасування відсутні.

Такий зміст правового регулювання спірних правовідносин щодо забезпечення суб'єктами господарювання належного та повного оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах ВС від 23.01.2018 у справі №2а-12605/11/2670, від 08.05.2018 у справі №808/2186/17 та у постанові ВСУ від 04.11.2015 у справі №825/554/15-а.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач правомірність своїх дій та прийнятого рішення довів, натомість доводи позивача не знайшли свого підтвердження та обґрунтування.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “СВП Плюс” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.11.2017 №.

Підстави для стягнення судових витрат за правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю “СВП Плюс” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.11.2017 № відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур