Справа № 804/1912/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2018 року Справа № 804/1912/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук-Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
15.03.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми Ф №317-13 від 22.07.2016 Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що податкове повідомлення-рішення форми Ф №317-13 від 22.07.2016 прийняте з порушенням податкового законодавства,а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 16.03.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Ухвалою суду від 17.04.2018 року у Міністерства економічного розвитку і торгівлі України було витребувано додаткові докази.
Ухвалою суду від 17.05.2018 року було зупинено провадження у справі.
Ухвалою суду від 01.06.2018 було поновлено провадження у справі.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив, у якому зазначив, що транспортний податок позивачу відповідачем визначено в податковому повідомленні - рішенні від 22.07.2016 №317-13 на підставі відомостей, наданих органами внутрішніх справ, та інформації наданої Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, за якою легковий автомобіль марки Porsche моделі Cayenne, з об'ємом двигуна 4134 куб. см., 2013 року випуску, є об'єктом оподаткування у 2016 році (з 01.01.2016 по 31.12.2016).
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов, з таких підстав.
Відповідно до підпункту 267.1.1пункту 267.1статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Положення підпункту 267.2.1пункту 267.1статті 267 Податкового кодексу України визначають, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб - сайті.
Разом з цим суд зазначає, що обєкт оподаткування повинен відповідати усім вимогам зазначеним в підпункту 267.2.1пункту 267.1статті267 Податкового кодексу України, однією з яких є середньоринкова вартість, яка повинна бути не менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 1033500 грн.
Як вбачається із наданих позивачем доказів середньоринкова вартість автомобіля Porsche Cayenne, 2013 року випуску з обємом двигуна 4134 куб.см., дизель є нижчою за 1033500 грн., тобто менше визначеної податковим законодавством.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що транспортний засіб позивача не може бути обєктом оподаткування транспортним податком.
Таким чином у позивача відсутній обовязок сплачувати транспортний податок у 2016 році нарахований Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідно до пункту 8.1статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
Згідно пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. Місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю.
Так, відповідно до статті 265 Податкового кодексу України(у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Отже, транспортний податок згідно з Податкового кодексу України є місцевим податком.
Так, відповідно до пункту 8.3статті 8 Податкового кодексу України(у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Водночас, відповідно пункту 4.4статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.
Відповідно до пункту 10.3статті10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.
Згідно пункту 12.3статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1п.12.3ст.12 Податкового кодексу України).
При цьому, згідно з пунктом 12.5статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп.12.3.4ст.12цьогокодексу.
Відповідно підпункту 12.3.4пункту 12.3статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.
У свою чергу, принцип стабільності закріплений у підпункті 4.1.9пункту 4.1статті 4 Податкового кодексу України має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.
Так, згідно вказаної норми зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Разом з цим суд зазначає, що 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України за № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року (далі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни до статті 267 Податкового кодексу України, в частині визначення обєкта оподаткування.
Крім цього, відповідно до пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 було внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», також в частині визначення обєкта оподаткування транспортного податку згідно статті 267 Податкового кодексу України.
Отже, Дніпропетровська міська рада рішенням від 13.07.2016 року № 7/11 фактично внесла зміни до механізму справляння та порядку сплати транспортного податку на відповідній території.
За таких обставин суд вважає, що застосування контролюючим органом положень статті 267 Податкового кодексу України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2016 році.
Таким чином суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яким позивачу визначено податкове зобовязання по транспортному податку за 2016 рік є протиправним та підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа
Керуючись статтями 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми Ф №317-13 від 22.07.2016 Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Стягнути з Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 704,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4