Справа № 760/28146/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року (повний текст складено 18 травня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа Департамент патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправними та незаконними дії інспектора Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Шевченка Олександра Миколайовича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності;

- визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №423397 від 05 грудня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 423397 від 05.12.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф в сумі 425 грн., 00 коп.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що о 18 год. 34 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки BMW, д.н.з. НОМЕР_1, за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 5 здійснив рух по смузі, яка призначена для руху зустрічного транспорту, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що він не порушував Правила дорожнього руху та зазначає, що відповідачем не надано доказів порушення.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, оскільки позивач визнав свою вину в ході розгляді інспектором справи про адміністративне правопорушення. Крім цього, суд першої інстанції зазначив про те, що позивачем не надано доказів на спростування обставин, встановлених в осаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України, від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі - Правила) регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 11.4 Правил водієві забороняється на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП, згідно з якою порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідач зазначає, що позивач здійснив рух по смузі, призначеній для руху для зустрічного транспорту, на підтвердження чого надає запис з нагрудної камери 676, на який міститься посилання також і в оскаржуваній постанові.

Судом досліджено вказаний відеозапис та встановлено, що на диску (а.с. 30) зафіксовано лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, проте, відсутня фіксація факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, яке полягало у виїзді на смугу для руху зустрічного транспорту з відповідною розміткою. При цьому, як вбачається з вказаного запису, позивач свою вину заперечує, про що також зазначає і в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не надано суду доказів на спростування вказаних в оскаржуваній постанові відомостей.

Такий висновок суду суперечить вимогам ст. 77 КАС України, частиною 2 якої передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов'язок доказування, не надано жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, факт вчинення порушення вимог п. 11.4 ПДР є непідтвердженим, а тому притягнення до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та прийняв рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 286, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 08 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати незаконними дії інспектора Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Шевченка Олександра Миколайовича щодо притягнення ОСОБА_2до адміністративної відповідальності.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в в автоматичному режимі серії АР №423397 від 05 грудня 2017 року, складену стосовно ОСОБА_2.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська

Повний текст постанови складено 12.07.2018