Справа № 826/10658/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 липня 2018 року місто Київ №826/10658/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами

за позовомОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни в частині невиконання рішення Комісії з розгляду скарг та підготовки пропозицій стосовно організації і проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються, оформлене Протоколом від 08.06.2018 №89/18К, згідно з яким уповноважену особу Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» зобов'язано актуалізувати інформацію щодо активу, що обліковується на балансі публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (лот №F51GL26707), електронні торги з продажу якого заплановані на 16.08.2016;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну актуалізувати інформацію щодо лоту №F51GL26707 в публічному паспорті активу, зважаючи на обставини, викладені ОСОБА_1 в скарзі від 25.05.2018, а також від 06.06.2018, а саме щодо:

- проведеного рецензування оцінки лоту №F51GL26707;

- зменшення початкової вартості лоту №F51GL26707 до 156 428, 28 грн. (1% від початкової ціни лоту №F51GL26707);

- внесення у публічний паспорт активу за номером лоту №F51GL26707 інформації про вибуття з власності ОСОБА_1 предмету іпотеки за договором №1443 від 07.05.2007 - квартири АДРЕСА_1;

- внесення у публічний паспорт активу за номером лоту №F51GL26707 інформації про реєстрацію та проживання у предметі іпотеки за договором №1443 від 07.05.2007 - квартири АДРЕСА_1 - малолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1;

- внесення в у публічний паспорт активу за номером лоту №F51GL26707 (право вимоги за кредитним договором №74/П/05/2007-840 від 07.04.2007) всієї наведеної в скарзі від 25.05.2018, а також від 06.06.2018 інформації.

- визнати протиправним та скасувати рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів від 25.05.2018 №1318 про затвердження лотів до продажу на прилюдних торгах в частині лоту №F51GL26707 (актив, що обліковується на балансі публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою звернення до суду стала протиправна, на думку позивача, бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» стосовно актуалізування інформації щодо активу, що обліковується на балансі публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (лот №F51GL26707), а також протиправне рішення Комітету Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань консолідації та продажу активів про затвердження лотів до продажу на прилюдних торгах в частині лоту №F51GL26707.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали, суд вважає, що даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів пункту частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з положеннями частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з вимогами статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Варто наголосити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим, також, у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі по тексту - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до положень частини другої статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Приписами статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Отже, основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.04.2018 (№12-27гс18), відповідно до якої, визначений статтею 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правовий статус Фонду, відповідно до якої він є, зокрема, юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні, - не впливає на правовий статус банку, в якому запроваджено тимчасову адміністрацію або щодо якого розпочато процедуру ліквідації, оскільки Фонд розпоряджається майном такого банку від імені останнього й у межах виконання покладених на нього законодавством функцій щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли через виведенням неплатоспроможного банку з ринку, Фонд не здійснює в цій частині жодних владних управлінських функцій.

Відтак доводи позивача, що відповідний спір належить до юрисдикції адміністративного суду не приймаються судом до уваги.

Недоречним вважає суд і посилання позивача на постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №815/4618/16, оскільки в названій постанові надано оцінку іншим взаємовідносинам, зокрема, щодо оскарження дій державного реєстратора.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 у даній позовній заяві оскаржує рішення Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства, зокрема, шляхом виставлення для продажу на аукціоні активів банку.

Лише та обставина, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить спір публічно-правовим, оскільки позивач оскаржує рішення Фонду не як суб'єкта владних повноважень, а як розпорядника майном банку, що ліквідується, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових цінностей.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та склад учасників у даному випадку, суд приходить до висновку, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративні справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На виконання вимоги, зазначеної у частині шостій статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, є необхідним роз'яснити позивачу, що розгляд позовної заяви останнього має здійснюватися у порядку цивільного судочинства із врахуванням правил територіальної підсудності.

Відповідно до частини другої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статті 19, пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження в адміністративній справі №826/10658/18 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюкової Ірини Олександрівни про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Роз'яснити позивачу, про те, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.