Справа № 725/5543/17
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/5543/17

Головуючий у 1-й інстанції: Федіна А.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

04 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з адміністративним позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Чернівецької міської ради №857 від 05.09.2017 "Про затвердження фізичним особам проектів відведення земельних ділянок зі зміни цільового призначення в частині відмови ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 у затвердженні проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0376 (кадастровий номер НОМЕР_2), для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.03).

Також позивач просив, зобов'язати Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2, площею 0,0376 (кадастровий номер НОМЕР_2), для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.03).

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18.04.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення Чернівецької міської ради №857 від 05.09.2017 «Про затвердження фізичним особам проектів відведення земельних ділянок зі зміни цільового призначення» щодо відмови ОСОБА_2 в затвердженні проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 площею 0,0376 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

В задоволенні вимог позивача щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути його заяву про затвердження проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та про стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 320 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької міської ради.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, необґрунтованість та незаконність рішення, просить скасувати дане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач та його законний представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, позивачу на праві власності, на підставі договору дарування від 07.12.2016, належить земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 площею 0,0376 га (кадастровий номер НОМЕР_2) цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.5).

08.12.2016 позивач звернувся з заявою до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин про надання дозволу на зміну цільового призначення належної йому земельної ділянки з будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Після чого отримав згоду вказаного органу та листом від 21.12.2016 №К-7817/0-04/к йому було роз'яснено процедуру зміни цільового призначення земельної ділянки (а.с.10, 11).

Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин, розглянувши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, що належить ОСОБА_2, цільове призначення якої змінюється з будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.03) прийняло рішення про його погодження та вважає за можливе змінити цільове призначення земельної ділянки загальною площею 0,0376 га за адресою АДРЕСА_2 (а.с.17).

Крім того, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, що належить ОСОБА_2, цільове призначення якої змінюється з будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01) на будівництво і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (код 02.03) погоджений висновком експерта державної експертизи ОСОБА_4 від 21.02.2017 №74/82-17 (а.с.14).

Рішенням Чернівецької міської ради №658 від 12.04.2017 знято на довивчення проект рішення міської ради «Про затвердження юридичним та фізичним особам проектів відведення земельних ділянок зі зімни цільового призначення», а в подальшому п.2 рішення Чернівецької міської ради №857 від 05.09.2017 «Про затвердження фізичним особам проектів відведення земельних ділянок зі зміни цільового призначення» відмовлено ОСОБА_2 в затвердженні проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 площею 0,0376 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с.15,16).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач обґрунтовує прийняте ним рішення щодо відмови в затвердженні проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 площею 0,0376 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку тим, що у випадку будівництва будинку в якому буде три або більше квартири питомі показними елементів прибудинкової території, вільної від забудови, на одного мешканця не будуть дотримані, проте такі висновки відповідача є припущеннями, оскільки не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, а також не спростовують висновків Управління містобудування та архітектури Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин та експерта державної експертизи ОСОБА_4 від 21.02.2017 №74/82-17, якими вказаний проект було погоджено як такий, що відповідає вимогам законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, серед інших, вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Як передбачено ч.3 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з ч.5 ст.186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗУ України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Згідно з ч.4 ст.42 ЗК України розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Відповідно до ч.4 ст.24 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Також колегія суддів, розглядаючи посилання апеляційної скарги, на те що в майбутньому зміна цільового призначення земельної ділянки може потягнути за собою порушення прав власників будинку, його мешканців та сусідів, аргументуючи це розрахунками міської ради, та зазначаючи, що позивач зведе будинок на три чи більше квартири, у зв'язку з чим це не буде відповідати нормам ДСТУ та суперечити вимогам ДБН, зазначає наступне.

Оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, ці висновки є припущеннями, вони не підтвердженні ніякими доказами та висновками експертів, та не спростовують висновків Управління містобудування та архітектури Депатраменту містобудівного комплексу та земельних відносин, експерта державної експертизи від 21.02.2017 №74/82-17, якими вказаний проект було погоджено як такий, що відповідає вимогам законодавства.

Отже, враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та нормативно-правових актів, а також документації із землеустрою або містобудівної документації. А тому, оскільки, позивач зібрав увесь пакет документів, а також діяв у межах чинного законодавства то підстави для відмови зазначені відповідачем - неправомірні.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 18 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 липня 2018 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.