Справа № 826/1636/16
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2018 року № 826/1636/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., за участі секретаря судового засідання Князєвої А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна

Бориса Михайловича,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

про визнання протиправним та скасування рішення

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_4

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Прохоров І.Р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 01 серпня 2015 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру загальною площею 34,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що після смерті батька звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, зокрема квартири у місті Дніпродзержинську, та дізнавшись про те, що за життя померлий уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір споживчого кредиту та договір іпотеки, предметом якого стала зазначена квартира, у квітні 2011 року повідомив банк про смерть батька.

У січні 2016 року представник ТОВ «Кей-Колект» повідомив позивача, що відповідно до укладеного між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» договору факторингу та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, товариство набуло права іпотекодержателя та є власником нерухомості, що належала батькові позивача.

За допомогою інтернет-сервісу позивач отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та дізнався, що 01 серпня 2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. прийняв рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно та здійснив дії по проведенню державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру загальною площею 34,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про що вніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідний запис за № 10643572.

Вважаючи, що реєстрація права власності проведена з порушенням норм чинного законодавства, за відсутності правових підстав для прийняття такого рішення, позивач просить суд визнати його протиправним та скасувати.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Борис Михайлович в судові засідання чотири рази поспіль не з'явився, письмових заперечень щодо позовних вимог не подавав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Крім того, ухвалами суду від 08.05.2018р. та від 12.06.2018р. витребовувалось від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича належним чином засвідчених копій матеріалів реєстраційної справи щодо державної реєстрації за ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" права власності на квартиру загальною площею 34,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та припинення іпотеки на вищезазначену квартиру.

Однак надіслані рекомендованим листом відповідачу зазначені ухвали суду та повістки про виклик в судове засідання були повернуті до суду разом поштовим відправленням з відміткою пошти «вибув».

Суд констатує, що поштові відправлення повернуті органами поштового зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, тощо, що є належним підтвердженням виконання вимог чинного законодавства щодо їх надсилання.

При цьому, судом враховується, що ухвали розміщені в Єдиному державної реєстрі судових рішень.

Згідно з частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини першої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною третьою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 19.04.2017р. № 14904/Г-7649/8 (а.с. 108-109, т.1), на засіданні Комісії 16.02.2017р. було прийнято рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю Суперфіна Бориса Михайловича.

Представник третьої особи проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Батько позивача ОСОБА_6 був власником приватизованої квартири АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.09.1999р. виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська та зареєстрованим в БТІ за № 21546 (а.с. 20, т.1).

03 грудня 2007 року між ОСОБА_6 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого позивач отримав кредит в національній валюті в сумі 160 000,00 грн., з кінцевим строком повернення кредиту до 02 грудня 2014 року.

В подальшому, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором № 0, між ОСОБА_6 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір № 00/1 від 03.12.2007р., який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А. та зареєстровано в реєстрі за №6457, згідно з яким ОСОБА_6 передав в іпотеку, належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 17.11.2010р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Дніпродзержинським міськРАГС 22.10.1980, позивач є сином ОСОБА_6

Водночас, згідно довідки, виданої Першою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою від 25.01.2015 №110/02-14, ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 також зазначено, що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 буде видано після надання ним всіх необхідних документів.

Між тим, як встановлено судом 12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1, за яким банк передав, а ТОВ «Кей-Колект» прийняв у власність права вимоги, в тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту від 03.12.2007 № 0.

Цього ж дня 12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за яким ПАТ «УкрСиббанк» передав, а ТОВ «Кей-Колект» прийняв права вимоги, в тому числі і за договором іпотеки № 00/1 від 03.12.2007р.

В подальшому, на підставі заяви ТОВ «Кей-Колект» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М. згідно рішення №23335580 від 01.08.2015р. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ТОВ «Кей-Колект».

24.01.2016 отримавши електронний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач дізнався про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ТОВ «Кей-Колект», яке на думку позивача, є протиправним та прийнятим з порушенням норм діючого законодавства.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Згідно із частиною першою статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стаття 3 Закону №1952-IV визначає, що державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації - відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною п'ятою статті 3 Закону №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким учиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 передбачено, що нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на об'єкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Аналогічні положення закріплені і в статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої, нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва та під час здійснення функцій державного реєстратора прав на нерухоме майно має доступ та користується Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, здійснює пошук у ньому відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об'єкт незавершеного будівництва, обтяження таких прав та за його результатами формує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який залишається у справі державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Отже, аналізуючи наведені вище норми законодавства, вбачається, що законодавець чітко визначив те, що нотаріуси України отримали повноваження щодо проведення реєстрації права власності, користування нерухомим майном, усіх інших речових прав і їх обтяжень лише безпосередньо під час вчинення нотаріальної дії. Повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем виключно із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

При цьому, на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення нотаріальної дії, пов'язаної з переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи, що не спростовано належними доказами ані відповідачем, ані третьою особою, жодна нотаріальна дія з приводу набуття права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації такого права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась.

Таким чином, здійснюючи державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру без вчинення нотаріальних дій, нотаріус діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до частини сьомої статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Згідно з визначенням, наведеним у статті 13-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріальний округ - це територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса.

Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом (частина третя статті 13-1 Закону України «Про нотаріат»).

З матеріалів справи вбачається, що предметом договору іпотеки є нерухоме майно, а саме, квартира АДРЕСА_1.

Проте, приватним нотаріусом, всупереч вказаних вище положень статті 3 Закону № 1952-IV та статті 13-1 Закону України «Про нотаріат», здійснено державну реєстрацію права власності спірного майна не за місцем його розташування (м. Дніпродзержинськ), та поза межами нотаріального округу, в рамках якого відповідач має право здійснювати нотаріальну діяльність (Київській міський нотаріальний округ).

У той же час, як підтверджується матеріалами справи, спірна реєстраційна дія вчинена відповідачем на підставі договору іпотеки № 00/1 від 03.12.2007р., який містив застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, суд звертає увагу, що наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», який діяв на час спірних правовідносин, передбачено, що у разі подання заяви відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно, яке виникає на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, - рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру.

Пунктом 2 Порядку, затвердженого зазначеним наказом, встановленою, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно у випадках, передбачених у пункті 1 наказу, проводиться державними реєстраторами прав на нерухоме майно Мін'юсту відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (далі - Порядок №868).

Зважаючи на наведені норми та встановлені обставини, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень. Адже дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя були протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном.

Разом з тим, доводи третьої особи про правомірність реєстраційної дії, оскільки останню було вчинено на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, спростовуються з огляду про наступне.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 37 вказаного Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Враховуючи вищезазначені норми права, законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання за договором перед іпотекодержателем.

Зазначене право походить також зі змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Суд критично оцінює посилання представника третьої особи на положення розділу 5 «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» договору іпотеки від 03.12.2007р. №0/1 як на підставу для вчинення переходу права власності від ОСОБА_6 до ТОВ «Кей-Колект», з огляду на таке.

Згідно з пунктом 4.5 договору іпотеки від 08.02.2008 звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Підпунктом 5.2.1 Договору іпотеки передбачено, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до підпункту 5.2.2 Договору іпотеки, отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Таким чином, договір іпотеки передбачає дві умови, за наявності яких предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя ТОВ «Кей-Колект»: на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», та на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодержателя.

Проте, незважаючи на відсутність законних підстав для реєстрації переходу права власності на нерухоме майно від ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кей-Колект», з огляду на відсутність укладеного відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 розділу 5 договору іпотеки від 03.12.2007р. №0/1 окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», відповідачем протиправно було прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Зокрема, відповідачем не було встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку з боку відповідача не доведено законності прийняття рішення про державну реєстрацію прав та здійснення реєстраційних дій по реєстрації прав за ТОВ «Кей-Колект» на вищевказану квартиру, а відтак позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 551,20 грн., що документально підтверджується квитанцією № 77208 від 27.01.2016 року (а.с. 4).

З огляду на повне задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича.

Позивачем було подано клопотання від 06.04.2018р. про уточнення позовних вимог, в якому останній просить стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича судові витрати у сумі 2 313,20 грн., у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги позивача та скасуванням Київським апеляційним адміністративним судом ухвали Окружного адміністративного суду України від 11.12.2017р. про закриття провадження у справі № 826/1636/16.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

В силу наведених норм розподілу судом першої інстанції, який вирішує справу, підлягають лише ті судові витрати, які понесені учасниками справи під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні поданого клопотання, оскільки зазначені позивачем в клопотанні 2 313,20 грн. не є судовим збором або витратами пов'язаними з розглядом даної справи у суді першої інстанції.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича індексний номер 23335580 від 01 серпня 2015 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру загальною площею 34,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (), внесене державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Б.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 10643572.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_7; адреса для листування: АДРЕСА_1, ід.н. НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича (03150, АДРЕСА_6) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій

Дата складання повного тексту рішення - 13 липня 2018 року