Справа № 804/2484/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2018 року Справа № 804/2484/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
при секретарі Скупейко І.М.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідачів ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання противоправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення, -
04.04.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі відповідач 2), Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі відповідач 3), Державної казначейської служби України (далі відповідач 4) з наступними позовними вимогами (з урахуванням уточнень від 21.06.2018 р.):
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області по не виплаті грошового забезпечення в період з 17 травня 2011 року по грудень місяць (включно) 2012 року на загальну суму 24 640 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. ОСОБА_1;
- стягнути (зобов'язати нарахувати та виплатити) з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату (грошове забезпечення) в розмірі 24 640 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп.;
- стягнути (зобов'язати нарахувати та виплатити) з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 135 674 (сто тридцять пять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 00 коп.;
- стягнути (зобов'язати нарахувати та виплатити) з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину чергової відпустки за 2015 рік в 29 діб;
- стягнути з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по підготовці справи до розгляду в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.;
- стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн, 00 коп.
Адміністративний позов зареєстровано в суді та присвоєно номер справи № 804/2484/18.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2018 р. за наслідками розгляду поданого позивачем 02.05.2018 р. клопотання про розгляд справи за участю сторін, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30.05.2018 р. о 11:00 год.
У підготовче судове засідання 30.05.2018 року не прибули представники відповідача 1 та відповідача 2, матеріали справи не містили відомостей про отримання судової повістки, тому з метою належного їх повідомлення розгляд справи було відкладено на 18.06.2018 р. о 11:00 год.
У підготовче судове засідання 18.06.2018 р. прибув позивач, його представник та уповноважений представник відповідачів. Постало питання щодо витребування додаткових доказів. Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 р. залучено в якості співвідповідачів Державну казначейську службу, Дніпропетровське міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Крім того, іншою Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 р. за клопотанням представника позивача витребувано додаткові докази по справі, а саме, від ГУ МВС України в Дніпропетровській області документи (докази) на підтвердження надання відпочинку ОСОБА_1 як компенсації за службу в понаднормовий час. Оголошено перерву до 13:00 год. 04.07.2018 р
21.06.2018 р. позивачем подано уточнений адміністративний позов з урахуванням залучених співвідповідачів, вимоги якого наведені вище.
У судове засідання 04.07.2018 р. прибули позивач, уповноважені представники позивача та відповідачів 1, 2 та 3. Представник відповідача 4 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Сторони не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника відповідача 4.
В межах підготовчого засідання сторони не потребували додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи, які надійшли: уточнений адміністративний позов та відзив на позовну заяву.
До судового засідання 04.07.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду представником ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області надійшла відповідь на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 р. про надання додаткових доказів по справі.
Також, 04.07.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду представником ГУ МВС України у Дніпропетровській області було подано відзив на уточнену позовну заяву, згідно якого останній вважає, що відповідач не є належним відповідачем по справі, розпорядником кредитних коштів в обсягах наданих прав, який має самостійний кошторис є Дніпропетровське міське управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області, а також у відповідності до ст.ст.2, 51 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів, серед іншого, несуть відповідальність за управління бюджетними асигнуваннями. Крім того, згідно Рішення Конституційного Суду України від 03.10.2001 р. держава не відповідає по зобовязаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобовязаннях держави. По суті позовних вимог, ГУ МВС України у Дніпропетровській області вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності ГУ МВС України у Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України у Дніпропетровській області та Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області по не виплаті йому грошового забезпечення в період з 17.05.2011 р. по грудень (включно) 2012 р. є такою, що розглянута та вирішена у постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. у справі №804/7441/14. Вважає, що ОСОБА_1 не надав до суду жодних належних та допустимих доказів залучення його до служби в понаднормовий час у вказаний період. Зважаючи на те, що ГУ МВС України у Дніпропетровській області не допущено протиправної бездіяльності по невиплаті грошового забезпечення за роботу у понаднормовий час в період з 17.05.2011 р. по грудень (включно) 2012 р., не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги у даній справі.
Також, 04.07.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду представником ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області подано відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого, крім обставин, викладених у відзиві ГУ МВС України у Дніпропетровській області, сказано, що між позивачем та ГУ Національної поліції у Дніпропетровській області не виникало жодних спірних відносин в рамках позовних вимог.
Також, 04.07.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду представником ДМУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області було подано відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого, крім обставин, викладених у відзиві ГУ МВС України у Дніпропетровській області, вказано про відсутність обґрунтувань розміру моральної шкоди та доказів, що підтверджують вказану шкоду.
За письмовою згодою сторін, які прибули, в порядку ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закінчив підготовче засідання у справі та перейшов до розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які прибули, суд встановив, що принциповим при вирішенні даної справи по суті в контексті заявлених позовних вимог є встановлення наявності або відсутності підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення за роботу позивача в понаднормовий час, перебуваючи на посаді у визначений період.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17.05.2011 р. перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника сектору дільничних інспекторів Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №485 позивача звільнено з органів внутрішніх прав згідно з п.10-11 розділу ІХ Закону України «Про національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за п.64 «г» (через скорочення штатів), який, за даними позивача, оскаржується у справі №894/1382/16.
Сторонами не заперечується факт залучення позивача до роботи у понаднормовий час у період з 17.05.2011 р. по грудень (включно) 2012 р.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 р. №565-XII (далі - Закон України №565-XII, чинний на момент виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Згідно ч.1 ст. 16 Закону України №565-XII передбачено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.
Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України №565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. №114 (далі - Положення №114, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.
Згідно з пунктом 12 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.
Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України №565-XII форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з абз. 1 п. 2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).
На виконання вказаної Постанови №1294 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 №499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1.1 Інструкції №499 ця Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Згідно до ч.ч. 12 та 13 ст. 22 Закону України №565-XII передбачено, що для працівників міліції встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.
Аналогічна правова норма також міститься у Положенні №114, а саме в абзаці 1 пункту 21 цього Положення, згідно з яким для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.
Згідно з абз. 3 п. 21 Положення №114 при змінній роботі (службі) і безперервному чергуванні встановлюється однакова тривалість денної, вечірньої та нічної зміни.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 1991 р. № 197 "Про порядок компенсації особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за службу понад установлений законодавством робочий час, а також у дні щотижневого відпочинку та святкові дні" (далі - Постанова №197, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які утримуються за рахунок коштів республіканського та місцевих бюджетів, а також коштів, що надходять за договорами від міністерств, відомств, підприємств, установ, організацій і громадян, до несення служби понад установлений законодавством робочий час оплата їхньої праці за цей час провадиться у розмірах, передбачених законодавством України про працю, з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Служба осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі у подвійному розмірі.
Порядок здійснення компенсації за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні визначено пунктом 3.7 Розділу ІІІ "Виплата грошового забезпечення" Інструкції №499.
Так, пп. 3.7.1. п. 3.7 Інструкції №499 передбачено, що при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.
При цьому, згідно з пп. 3.7.4. п. 3.7 Інструкції №499 підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є:
а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ;
б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.
Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин (пп. 3.7.5. п. 3.7 Інструкції №499).
Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 р. по справі №804/7441/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2015 р. визнано протиправною бездіяльність начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковника міліції ОСОБА_5, що виразилась у порушенні вимог п. 3.7.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», а саме, в не забезпеченні ведення щомісячного табелю обліку робочого часу відносно позивача в період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року.
Даним рішенням встановлено наступне:
«ОСОБА_1 проходить службу в органах внутрішніх справ в спеціальному званні старшого лейтенанта міліції на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з 17.05.2011 року.
З часу призначення на посаду позивачу нараховувались наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад 1000,00 грн.; оклад за спеціальним званням 115,00 грн.; надбавка за вислугу років 20% - 223,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань; премія (а.с. 11).
З матеріалів справи вбачається, що в період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р. ОСОБА_1 на підставі наказів та розпоряджень начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області був задіяний до виконання службових обовязків у понаднормовий час у складі конвою, для охорони громадського порядку та проведення інших масових заходів, а також перебував в добових чергуваннях відповідального від керівництва райвідділу та помічника відповідального від керівництва на підставі графіків чергувань особового складу (а.с. 80-89, 123, 125-129).
Як свідчить із Довідки про склад грошового забезпечення позивача за період з травня 2011 р. по травень 2013 р., нарахування та виплата грошового забезпечення за відпрацьований понаднормовий робочий час позивачу не здійснювалось (а.с. 10, 77-78).
В ході розгляду справи сторонами не заперечувався той факт, що в період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р. ОСОБА_1 залучався до виконання службових обовязків у понаднормовий час, а саме, у складі конвоїв та для охорони громадського порядку відповідно до розпоряджень та наказів начальника Самарсього РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, між тим, табель обліку понаднормового виходу позивача на службу до суду наданий не був.
Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача 1 - ГУМВС України в Дніпропетровській області та відповідача 2 ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, щомісячний табель з обов'язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих понаднормово годин працівниками райвідділу Самарським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р. не вівся (табель обліку робочого часу почали вести тільки з 2013 року), у звязку із чим неможливо встановити фактичну кількість годин, відпрацьованих позивачем понаднормово за вказаний період та здійснити нарахування грошового забезпечення.
За таких обставин суд вважає, що оскільки в судовому засіданні не було встановлено фактичну кількість відпрацьованого позивачем понаднормового часу, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів провести перерахунок грошового забезпечення в частині компенсації понаднормово відпрацьованого часу у складі конвоїв та для охорони громадського порядку, відсутні.
Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання нарахування компенсації за виконання службових обов'язків у понаднормовий час при залученні на добові чергування у якості помічника відповідального від керівництва Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та відповідального від керівництва Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р., суд зазначає, що і в цій частині слід відмовити виходячи з наступного.
В ході розгляду справи відповідачами не заперечувався факт залучення позивача для виконання службових обов'язків на добові чергування згідно з графіками розстановки нарядів в період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р.
В судовому засіданні було зясовано, що після добових чергувань відповідно до графіків розстановки нарядів позивачу надавався відпочинок у відповідності до норм, встановлених Інструкцією № 485. Фактів, які б спростовували такі обставини, або звернень щодо невиконання керівництвом Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області обовязку по наданню ОСОБА_1 часу для відпочинку після добових чергувань, позивачем не надано, а судом не встановлено.»
В ході розгляду справи представниками відповідачів 1 і 2 не заперечувався той факт, що до 2013 року (в тому числі і в період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року про який вказує позивач) в Самарському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не вівся щомісячний табель обліку робочого часу, у звязку із чим до Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області табель з відміткою кількості відпрацьованих понаднормово годин працівниками райвідділу не подавався.
Згідно ч.4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Одночасно, суд зауважує, що задля повного та всебічного розгляду справи, було витребувано від ГУ МВС України, ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області документи (докази) на підтвердження надання відпочинку ОСОБА_1 як компенсації за службу в понаднормовий час. У відповідь надано пояснення про відсутність запитуваної інформації та встановлення таких обставин у рішенні суду по справі №804/7441/14.
Частиною сьомою статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
Статтею 12 вказаної Конвенції встановлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.
Враховуючи, що нормами спеціального законодавства не врегульовано питання відповідальності органу внутрішніх справ за затримку розрахунку при звільненні особи рядового і начальницького складу ОВС, суд вбачає наявними підстави для застосування до спірних правовідносин норм Кодексу законів про працю України.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі, суд дійшов до висновку, про те, що під час розрахунку розміру грошового забезпечення повинні застосовуватися норми трудового законодавства, а саме приписи Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Аналогічний правовий висновок зазначений у листі Вищого адміністративного суду України №753/11/13-10 від 26.05.2010 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби".
Так, статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
За змістом пункту 1.4. Інструкції № 499, грошове забезпечення виплачується особам рядового та начальницького складу ОВС, які призначені на штатні посади, зокрема, в управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, їм підпорядкованих органах. Грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду №804/7441/14 від 03.11.2014 р., яка набрала законної сили, встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідачів провести перерахунок грошового забезпечення в частині компенсації понаднормово відпрацьованого часу у складі конвоїв та для охорони громадського порядку в звязку з не встановленням фактичної кількості відпрацьованого позивачем понаднормового часу.
Вказаною постановою, також, зазначено про безпідставність позовних вимог в частині зобов'язання нарахування компенсації за виконання службових обов'язків у понаднормовий час при залученні на добові чергування у якості помічника відповідального від керівництва Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та відповідального від керівництва Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в звязку з тим, що після добових чергувань відповідно до графіків розстановки нарядів позивачу надавався відпочинок у відповідності до норм, встановлених Інструкцією № 485.
Обставини, встановлені судовим рішенням, набравшим законної сили по справі №804/7441/14, є преюдиціальним фактом при вирішенні даної справи по суті. Усі порушені ОСОБА_1 питання по суті є питаннями, які вирішенні у справі №804/7441/14.
Відповідно до пояснень позивача розрахунок сум грошового забезпечення, наведений в позовній заяві, здійснений позивачем на підставі документів, які містяться в матеріалах справи №804/7441/14.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду №804/7441/14 від 25.08.2015 р. встановлено наступні обставини:
«З матеріалів справи вбачається і це не заперечувалося сторонами, що в період з 17.05.2011 р. по 01.05.2012 р. позивач залучався до виконання службових обов'язків у понаднормовий час. Між тим, табель обліку робочого часу з відмітками понаднормового виходу на службу, зокрема і стосовно позивача, службовими особами не вівся.
Підставою для обліку й оплати понаднормового часу служби є письмовий наказ, підписаний керівником органу внутрішніх справ, і табель обліку понаднормового виходу, затвердженого керівником. З огляду на відсутність такого табелю обліку за вказаний позивачем період, встановити фактичну кількість відпрацьованих позивачем годин понаднормово не можливо.
Накази, розпорядження, графіки чергувань та розстановки нарядів, на які посилається позивач, лише підтверджують факт залучення позивача до роботи у понаднормовий та нічний час, проте зазначені документи не містять відомостей щодо фактичної кількості відпрацьованих годин та дійсного виходу в цей час позивача на службу.
За таких обставин, є вірними висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позивача в частині зобов'язання відповідачів провести перерахунок грошового забезпечення з урахуванням відпрацьованого понаднормового часу за період з 17.05.2011 року по 01.05.2012 року та стягнення відповідних перерахованих сум.»
Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено не можливість здійснення розрахунку сум грошового забезпечення на підставі документів, які використав позивач.
Судами в рішеннях по справі №804/7441/14, які набрали законної сили, вже надано оцінку цим доказам, що виключає можливість повторного їх дослідження при розгляді адміністративної справи № 804/2484/18.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.ст.73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачі як на доказ у спростування позовних вимог посилались на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду №804/7441/14 від 03.11.2014 р., натомість, позивачем заявлені вимоги, які по суті вже вирішено при розгляді справи №804/7441/14.
За наведених обставин у сукупності, у суду відсутні підстави для задоволення даного позову.
Керуючись ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 257, 261 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністрерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про визнання противоправною бездіяльності, стягнення грошового забезпечення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складений 16 липня 2018 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили станом на 16.07.2018 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_6 ОСОБА_7