Справа № 204/3587/18
Суддя: Токар Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/3587/18
Провадження № 2-а/204/75/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Невеселій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Олени Євгеніївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Коптіль Олени Євгеніївни серії ЕАА № 405755 від 18.05.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 ст.247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що постановою серії ЕАА №405755 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складеною 18.05.2018 року інспектором патрульної поліції 1 роти 1 батальйону Коптіль Оленою Євгеніївною, до нього застосовано адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Вважає, що дана постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню, оскільки позивач не порушував правила дорожнього руху, зокрема вимог дорожнього знаку 4.2, у зв'язку з чим, вимушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Судом вірно визначено найменування відповідача - Інспектор роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Олена Миколаївна.

У якості співвідповідача судом було залучено Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 09.07.2018 через канцелярію суду був поданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, клопотали про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, в судове засідання відповідачем подано клопотання відповідно до якого при винесенні постанови у справі інспектором Коптіль Оленою Євгеніївною про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1, відеозйомка з нагрудної камери не здійснювалась та інформація щодо відеозапису з автомобіля патрульної поліції до УПП в Дніпропетровській області ДПП не надходила.

У судове засідання відповідач - Інспектор роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Олена Євгеніївна не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Оленою Євгеніївною винесено постанову серії ЕАА №405755 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: 18.05.2018 року о 07 год. 33 хв. водій ОСОБА_1 у м. Дніпро, по вул. Героїв Сталінграда, 69, керуючи транспортним засобом порушив вимогу знаку 4.2, чим порушив п. 8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків (арк.с.5).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, 3 ст.8 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.8.4. г. ПДР України наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідно до п.п. 4.2. п. 4 ПДР України, зокрема, до наказових знаків належить знак - рух праворуч.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Зі змісту постанови серії ЕАА № 405755 від 18.05.2018 року вбачається, що відповідач, як повноважна особа на складання постанови, не зробив жодного посилання на докази, які б підтвердили факт порушення позивачем вимог дорожнього знаку 4.2, з чого слід зробити висновок про неповний та необ'єктивний розгляд адміністративної справи.

При цьому, посилання відповідача на візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Наведена позиція відповідає правовим висновкам, які зроблені Конституційним Судом України при ухваленні Рішення у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Таким чином, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Однак, до матеріалів справи відеозапис не долучено, на вимогу суду, відеозапис не надано, який би свідчив про обставини винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності на місці вчинення. Відповідачем також не представлено будь-яких інших доказів порушення ОСОБА_1 вимог ПДР.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі не було надано належних доказів в розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, яке виразилось у порушенні вимог дорожнього знаку 4.2. Будь-яких інших доказів щодо того, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - кінозйомки, відеозапису, тощо відповідачем не надано. Таким чином, відповідач не довів правомірність винесення ним оскаржуваної постанови, а отже постанова серії ЕАА № 405755 від 18.05.2018 року, винесена інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Оленою Євгеніївною підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними ст.2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Так, питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції відповідача.

За таких обставин, суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень у відповідних правовідносинах, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно ч.5 ст.139 КАС України, судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Правилами дорожнього руху України, ст.ст.8,9, 122, 251, 254, 280 КУпАП, ст.ст.2, 5, 6, 8, 9, 72, 77, 139, 168, 242, 243-247, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Олени Євгеніївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ЕАА № 405755 від 18.05.2017 року, винесену Інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Коптіль Олени Євгеніївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Токар