Справа № 421/1905/12
Суддя: Берелет В. В.
Дата ухвалення: 2012-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 421/1905/12
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 листопада 2012 року с.Кринички

Суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області Берелет В.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною про перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці та зобовязання виплатити різниці, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Криничанського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності щодо не проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного грошового утримання у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям неправомірною, зобовязати провести відповідний перерахунок, виплатити недоплачені суми грошового утримання за вересень 2012 року у розмірі 5928,21 грн та жовтень 6126,81 грн, всього 12053,02 грн та проводити відповідний перерахунок в подальшому, відповідно до ст.129, ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, але від нього надійшли письмові заперечення, в яких він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач має 26 років стажу судді, з 2006 року є суддею у відставці і з того часу, відповідно до Закону України «Про статус суддів», отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 % заробітної плати працюючого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, на посаді якого він працював перед виходом у відставку. Зазначена заробітна плата, починаючи з січня 2012 року, щоквартально підвищувалась і він має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. В серпні 2012 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області, але листом від 03 жовтня 2012 року за № 3613/20 в перерахунку довічного грошового утримання йому було відмовлено, з посиланням на те, що перерахунок має здійснюватись з усієї заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України. Для інших категорій суддів перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання не передбачено. Таку відмову позивач вважає незаконною, а тому була змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно заперечень управління Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області, управління не погоджується з позовними вимогами, оскільки згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 позивач працював суддею апеляційного суду Дніпропетровської області, а не суддею Конституційного Суду України, тому норми ч.4 ст. 138 Закону України «Про судоустрій статус суддів»не можуть бути застосовані для проведення позивачеві перерахунку розміру довічного грошового утримання і тому вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Суд дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності приходить до наступного.

Частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом встановлено, що позивач має 26 років стажу судді, з 2006 року є суддею у відставці і з того часу, відповідно до Закону України «Про статус суддів», отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 % заробітної плати працюючого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, на посаді якого він працював перед виходом у відставку. Зазначена заробітна плата, починаючи з січня 2012 року, щоквартально підвищувалась і він має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але йому було відмовлено у проведенні перерахунку.

Відповідно до листа ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Криничанського району Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року за № 3613/05-20 позивачеві повідомлено про те, що п.4 ст.138 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності з 30 липня 2010 року, передбачено, що у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок Для інших категорій суддів перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання не передбачено.

Як вбачається з довідок про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за вих. №№ 7-341/12, 7-342/12, 7-343/12 від 27 серпня 2012 року, виданих позивачеві, про те, що його заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала за січень 2012 року 15177,20 грн, в тому числі 9442 оклад, 5665,20 (60%) надбавка за вислугу років; за квітень 2012 року 15403,20 грн, в тому числі 9627 оклад, 5776,20 (60%) надбавка за вислугу років; за липень 2012 року 15516,80 грн, в тому числі 9698 оклад, 5818,80 (60%) надбавка за вислугу років.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачає ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст.8 КАС України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У зв'язку з викладеним, суд не приймає доводи відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Криничанського району Дніпропетровської області про те, що позивач ОСОБА_1 не є суддею Конституційного Суду України, тому норми ч. 4 ст. 138 ЗК «Про судоустрій і статус суддів»не можуть бути застосовані для проведення йому перерахунку розміру довічного грошового утримання.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена гарантія матеріального забезпечення судді у відставці, яка не може бути знівельована в зв'язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана.

Враховуючи те, що ЗУ «Про статус суддів»передбачає залежність щомісячного довічного утримання суддів у відставці від грошового забезпечення діючого судді і розмір його визначається як 80 % за 20 років стажу з додаванням 2 % за кожен повний рік роботи на посаді судді, але не більше 90 % заробітної плати працюючого судді.

Таким чином, при стажі роботи позивача суддею, який складає 26 років, його довічне грошове утримання становить 90 %.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відмова ОСОБА_2 Пенсійного фонду України Криничанського району Дніпропетровської області у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 є неправомірною.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний суд України у Рішенні від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 сформував правову позицію, згідно з якою норми про матеріальне і побутове забезпечення суддів, встановлені ст. 44 Закону України «Про статус суддів», не можуть бути скасовані чи знижені без відповідної компенсації. Надання суддям передбачених цим законом пільг, компенсацій і гарантій не може ставитися у залежності від грошових доходів суддів і тим самим не можуть знижуватися гарантії їх незалежності (абзац другий пункту 7 мотивувальної частини). При прийняті Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначене Рішення Конституційного Суду України не враховане.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першій статті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня. Умови і порядок виплати цього утримання встановлені Законом України «Про статус судді». Така правова позиція викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівність пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У правових позиціях Конституційного суду України, висловлені ним у Рішенні у справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Конституційний Суд України наголошує, що стаття 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих праві свобод.

Положення Європейської хартії про закон про статус суддів від 11 липня 1998 року передбачає, що судді, які досягли встановленого законом віку для виходу на пенсію з посади судді та які виконували професійні обов'язки судді протягом визначеного строку, повинні отримувати виплати після виходу на пенсію, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня їх останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Щодо вимоги про зобовязання відповідача виплатити за вересень-жовтень 2012 року 12053,02 грн щомісячного довічного грошового утримання, зауважую, що суд не являється фінансовою структурою і не має повноважень для нарахування конкретних сум пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь позивача 88 грн 34 коп.

Позовна вимога щодо зобовязання відповідача проводити в подальшому відповідний перерахунок заявлена передчасно і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області щодо не проведення перерахунку розміру призначеного щомісячного довічного грошового утримання у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям неправомірною.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Криничанському районі Дніпропетровської області, , що знаходиться по вул. Виконкомівській, 17 в смт.Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, провести перерахунок та виплату призначеного ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, довічного грошового утримання у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям за вересень та жовтень 2012 року.

Стягнути з державного бюджету (розрахунковий рахунок 0117, код платежу 22030001, одержувач державний бюджет Криничанського району 22030001, банк одержувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ, МФО 805012, ОКПО 38052097) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 88 грн 34 коп (вісімдесят вісім гривень 34 копійки) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови або з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_3