Справа № 265/5412/17
Суддя: Мельник І. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5412/17
Провадження №2-а/265/32/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції, в якому вказує, що 31 серпня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що 31 липня 2017 року о 22.58 він, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Металургів, поблизу будинку №80, в місті Маріуполі, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. е п. 15.9 Правил дорожнього руху України. Із постановою не згоден, зазначає, що це була вимушена зупинка, оскільки його автомобіль несподівано зламався. З огляду на вказану обставину вважає, що його дії не утворюють складу адміністративного правопорушення, у зв'язку з чим просить суд скасувати постанову серії ЕАА № 135627 від 31.07.2017 року та справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити. Крім того додав, що під час зупинки він дійсно не увімкнув аварійної сигналізації, не пояснював інспектору УПП причину аварійної зупинки, що саме в нього зламалось, вважає, що інспектор повинен був сам це передбачити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, надавши до суду письмові заперечення проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів технічної несправності автомобіля, під час стоянки якого не були ввімкнені світові позначення аварійної ситуації, а також не виставлено відповідного знаку. Судове засідання просив провести без участі представника відповідача.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи та відеозапис, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 31 липня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 135627 лейтенантом Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Донецької області Департаменту патрульної поліції Рарог Віктором Вікторовичем було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, за те, що він 31.07.2018 року о 22.56, керуючи автомобілем марки «TOYOTA HIACE» державний номер НОМЕР_1 проспекту Металургів,80 в місті Маріуполі, здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.п 15.9 Е Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України. ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.122, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у зупинці ближче ніж 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивачем не оспорюється, що він керував автомобілем в зазначений час та здійснив зупинку у місці, зазначеному в протоколі, однак він наголошує на тому, що ця зупинка була вимушена у зв'язку з тим, що його автомобіль раптово зламався, але підтвердити цей факт не може, оскільки ніяких письмових доказів з цього приводу не має, тому суд розцінює таку версію позивача, як неспроможну, оскільки вона не підтверджується жодним доказом, в той час, як ч. 1 ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно постанови серії ЕАА № 135627ОСОБА_1 порушив п. 15.9 Е ПДР України. Порушення зафіксовано на відеозапис, з якого вбачається наявність автомобіля позивача ближче 30 метрів від посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів. З цього ж відеозапису вбачається, що позивач ухиляється від пропозиції завести двигун автомобіля, на ньому не увімкнув аварійної сигналізації та не встановив відповідного аварійного знаку, навпаки пасажир позивача вказує на те, що їх зупинка була викликана тим, що їм необхідно було придбати води.

Відповідно до п. 15.9 Е Правил дорожнього руху України зупинка забороняється: е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знаку такої зупинки з обох боків.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ст. 255 КУпАП складається протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюється порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Отже, інспектор патрульної поліції наділений повноваженнями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідної постанови про накладення стягнення в разі виявлення, на його думку, порушення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно наданого відеозапису, вина позивача в порушенні вимог ПДР України доведена у повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв в межах наданих повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивача, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку суб'єктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, правильно кваліфікував правопорушення у відповідності до Закону, у зв'язку з чим у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 20, 192, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягненнявідмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження оголошено, в порядку передбаченому ч.2 та ч.3. ст. 295 КАС України.

Повний текст рішення складено 16 липня 2018 року.

Суддя Мельник І.Г.