Справа № 805/4147/18-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р. Справа№805/4147/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85323, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської Ради (місцезнаходження: 85327, Донецька область, м. Мирноград, м-н. Молодіжний, б.59, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2018 року шляхом надіслання поштою позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Управління соціального захисту населення Мирноградської міської Ради, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач протиправно припинив виплату допомоги при народженні дитини. З посиланням на статті 3, 8, 19, 22, 46, 58, 92 Конституції України, Закон України «Про охорону дитинства», Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати допомоги при народжені дитини;

- зобов'язати відповідача поновити виплату допомоги при народженні дитини, яка передбачена статтею 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», з 1 березня 2018 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач до 01 березня 2018 року отримував допомогу при народженні дитини. В березні 2018 року відповідач вчинив протиправні дії щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини у зв'язку із відсутністю позивача за місцем фактичного проживання. Позивач покликається на те, що Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не передбачає такої підстави для припинення виплати допомоги, як «відсутність позивача за місцем фактичного проживання». Позивач просив розглянути справу без його участі.

Відповідач відзиву на адміністративний позов у встановлений судом строк не подав, тому згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує справу за наявними матеріалами.

11 червня 2018 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

12 червня 2018 року від відповідача витребувані докази, які відповідач у встановлений судом строк не подав.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_2, матір'ю якого є позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

21 червня 2017 року ОСОБА_2 видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

21 червня 2017 року ОСОБА_1 видана довідка № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

15 травня 2018 року Управління соціального захисту населення Мирноградської міської Ради листом за №Р-18-2 повідомило позивача про те, що 19 січня 2018 року була здійснена перевірка фактичного місця проживання/перебування позивача за адресою АДРЕСА_1, під час якої була встановлена відсутність позивача. 24 січня 2018 року державними соціальними інспекторами позивачу було направлено повідомлення №02/0284і про необхідність протягом 3-х робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації. Позивач до управління не з'явився. 31 січня 2018 року комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийняла рішення про припинення виплати соціальної допомоги позивачу (протокол №5).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері соціального захисту сімей з дітьми, регулюються Законом України від 21 листопада 1992 року №2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон №2811-XII). На час виникнення спору Закон №2811-XII діяв в редакції Закону України №2249-VIII від 19.12.2017.

Закон №2811-XII відповідно до Конституції України встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Статтею 10 Закону №2811-XII визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з

дитиною.

За приписами статті 11 Закону №2811-ХІІ допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. […] Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. […]

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. [...]

Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

27 грудня 2001 року постановою Кабінету Міністрів України № 1751 був затверджений «Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (далі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що державна допомога сім'ям з дітьми призначається і виплачується, зокрема, громадянам України.

Згідно пункту 13 Порядку виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір'ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Під час судового розгляду судом встановлено, що позивач, яка є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання на території України, народивши 01.07.2016 дититну, протягом дванадцяти місяців з дня народження дитини звернулася до відповідача за місцем реєстрації як внутрішньо переміщена особа із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. До заяви було додано копію свідоцтва про народження дитини, видане Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стнау Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Таким чином, позивач повною мірою виконала вимоги, встановлені законодавством для призначення та отримання допомоги. Жодних повідомлень про невідповідність або неповноту поданого пакету документів відповідачем позивачеві не спрямовувалось.

Єдиною підставою для припинення виплати позивачу допомоги при народженні дитини стала відсутність позивача за адресою, зареєстрованою як фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Аналіз вищезазначеного законодавства дозволяє суду дійти висновку, що зазначена обставина не позбавляє позивача та її дитину права на отримання допомоги, з огляду на наступне.

Дійсно, відповідно до пункту 13 «Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

У той же час, підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Закон №2811-XII не містить такої підстави для відмови у призначені допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування. Також, відповідачем не надано відомостей, що позивач отримала таку допомогу в іншому органі соціального захисту населення на території України.

Відповідно статті 3 «Конвенції про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров'я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. В даному випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Позивач помилково вважає, що відповідач вчинив відносно неї протиправні дії, оскільки відповідачем було прийнято рішення, яке оформлено протоколом №5, а тому керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та відновити порушене відповідачем право позивача на соціальне забезпечення шляхом визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню (статті 139 КАС України).

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 20, 22, 25, 72-76, 90, 132, 139, 143, 205, 241-246, 250, 251, 255, 263, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місцезнаходження: 85323, АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської Ради (місцезнаходження: 85327, Донецька область, м. Мирноград, м-н. Молодіжний, б.59, ) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оформлене протоколом №5 від 31 січня 2018 року, про припинення виплати ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Мирноградської міської Ради поновити виплату ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 березня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Мирноградської міської Ради

Повний текст рішення складено 11 липня 2018 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Циганенко А.І.