Справа № 607/4459/18
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2018 Справа №607/4459/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (далі УПП в Тернопільській області) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 208796 від 10 березня 2018 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що при винесенні спірної постанови інспектор протиправно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, позбавив його можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме: проігнорував порядок, встановлений статтями 278, 279 КУпАП. Крім цього вказав, що він не керував транспортним засобом та рухався в зоні дії знаку «Рух механічного транспортного засобу заборонено», оскільки пересів на місце водія уже в зоні дії зазначеного дорожнього знаку.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказані вимоги підтримав, з мотивів, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник УПП в Тернопільській області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві на позов. У цьому відзиві зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а постанова винесена з дотриманням вимог закону. Факт правопорушення зафіксований на відеоносії з відеореєстраторів працівників поліції.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 208796 від 10 березня 2018 року, ОСОБА_1 10 березня 2018 року о 14 год. 45 хв., здійснив рух автомобілем НОМЕР_1, вулицею Руська, у м. Тернополі, в зоні дії знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив вимоги пункту 8.4 (в) Правил дорожнього руху.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Як вбачається з наданих представником відповідача матеріалів відео фіксації події з нагрудних камер працівників поліції, позивач здійснював рух вказаним у спірній постанові автомобілем та за описаних у ній обставин, тобто у зоні дії знаку 3.2 «рух механічного транспортного засобу заборонено», інших осіб у ньому не перебувало.

Відповідно до викопіювання зі схеми ОДР по вул. Руська у м. Тернополі, на ділянку, якою здійснює рух позивач, поширюється дія дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» з табличкою 7.4.4 «Час дії» з 6.00-22.00.

Таким чином, при складенні спірної постанови, службова особа УПП в Тернопільській області дійшла обґрунтованого висновку про порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.2 за що частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, та підставно притягнув його до відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу.

Щодо посилань позивача на рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, то тут суд вважає за необхідне вказати таке:

ОСОБА_1, згадуючи про вказане рішення звертає увагу на те, що поняття «на місці вчинення правопорушення», про яке зазначено у частині 2 ст. 258 КУпАП, і «за місцем його вчинення», про що вказано у частині 1 ст. 276 КУпАП, мають різну правову природу. Тим самим позивач вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті якого було винесено спірну постанову, повинен був відбутись «за місцем його вчинення», тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати таку справу у приміщенні Управління патрульної поліції у м. Тернополі (УПП в Тернопільській області), а не на місці зупинки.

Такі посилання ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають вказаному ним же рішенню Конституційного суду України.

Так у зазначеному рішенні Конституційний суд України розяснив, що положення частини 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд розяснив, що поняття «за місцем його вчинення» має на увазі адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, а не юридичну адресу цього органу, як про це помилково вказує позивач. Оскільки, ОСОБА_1 вчинив адміністративний проступок у місті Тернополі, тому на цю територію поширюється юрисдикція УПП в Тернопільській області.

Спірну постанову винесла інспектор УПП в Тернопільській області, котрий, відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та статті 222 КУпАП діяв від імені органів Національної поліції, а у даному випадку УПП в Тернопільській області. Отож, розгляд справи відбувся відповідно до вимог закону з урахуванням положень як частини 2 ст. 258 КУпАП так і частини 1 ст. 276 КУпАП.

Не знайшли свого підтвердження і посилання позивача на порушення відповідачем вимоги статтей 268, 278, 279 КУпАП. Саме тому суд приходить до переконання, що зазначені його твердження є способом захисту, котрий спрямований на уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, а тому відкидає їх.

Таким чином, судом не встановлено факту порушення відповідачем вимог закону при кваліфікації дій ОСОБА_1, а тому спірна постанова є законною та підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 20 червня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_3