Справа № 816/1888/18
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/1888/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Канигіної Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом

позивача ОСОБА_1
до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України
про зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

04.06.2018 ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач) про зобов'язання вчинити певні дії, а саме просить:

- зобов'язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2018 ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення (вислуга років 35) відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції Закону від 04.07.2002 № 51-ІV) та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум з 01.01.2018.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що, здійснюючи перерахунок пенсії з 01.01.2018, відповідач протиправно нарахував позивачу розмір пенсії 70% від грошового забезпечення з посиланням на статтю 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону, що діяла на час перерахунку пенсії, і здійснює виплату пенсії у такому розмірі, оскільки чинне пенсійне законодавство не передбачає зменшення відсоткового розміру пенсії під час проведення перерахунку раніше призначеної пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2018 відкрито провадження у справі № 816/1888/18 та призначено справу до розгляду без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

25.06.2018 відповідачем надано відзив на позов, у якому зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" отримує пенсію за вислугу років. Крім того, указано, що при проведенні перерахунку пенсії позивачу на підставі поданої уповноваженим органом довідки про новий розмір грошового забезпечення починаючи з 01.01.2016 пенсія позивача була встановлена у розмірі 70% грошового забезпечення, оскільки вказаний розмір є максимальним розміром пенсії, передбачений на час проведення перерахунку Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". За доводами відповідача, розмір пенсії позивача у результаті перерахунку збільшився, чим забезпечено дотримання норм чинного законодавства щодо недопущення звуження обсягу прав пенсіонера на існуючий рівень пенсійних гарантій, оскільки відбулося підвищення розміру пенсії позивача /а.с. 19/.

03.07.2018 позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначено, що при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 відповідачем застосовано діюче на момент перерахунку обмеження розміру пенсії, що передбачене статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", на рівні 70% грошового забезпечення. Крім того, позивач посилається на позиції Конституційного Суду України стосовно неможливості скасування чи звуження набутих прав. Також позивач зазначає, що оскільки йому пенсія була призначена у розмірі 90% грошового забезпечення, то і перерахунок має бути здійснено з урахуванням 90% розміру грошового забезпечення /а.с. 32-35/.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з позивачу призначено пенсію з 29.05.1997 за вислугу 35 років у розмір 85% грошового забезпечення /а.с. 11/.

01.01.2008 позивачу перераховано пенсію відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 з урахуванням грошового забезпечення у розмірі 90% /а.с. 12/.

Також з 01.07.2012 позивачу перераховано пенсію з урахуванням 90% грошового забезпечення на підставі постанови КМУ від 23.04.2012 №355 /а.с. 12 зворот/.

Проте з 01.01.2018 ОСОБА_1 перераховано пенсію згідно з постановою КМУ № 103 від 21.02.2018 з урахуванням грошового забезпечення у розмірі 70% /а.с. 13/.

08.05.2018 позивач звернувся із заявою до відповідача про перерахунок пенсії з 01.01.2018 з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, яку займав на дату звільнення із служби, у розмірі 90% грошового забезпечення (вислуга років 35) у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії /а.с. 14/.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 16.05.2018 № 3983/03-24/1 позивачу повідомлено, що під час проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категорія осіб" інші норми застосовуються в редакції, яка чинна на момент перерахунку. Указано, що станом на 01.01.2018 чинною є редакція статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якою передбачено максимальний розмір пенсії за вислугу років у розмірі 70% від грошового забезпечення. Зазначено, що при проведенні перерахунку починаючи з 01.01.2018 пенсія була встановлена у розмірі 70% від грошового забезпечення /а.с. 15/.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з урахуванням 70 % грошового забезпечення з 01.01.2018, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (надалі Закон № 2262-XII) (у редакції, чинній станом на дату призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Водночас відповідно до статті 13 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній станом на 01.01.2008) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VІ від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції Закону №3668-VІ, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України від 27.03.2014 №1166-VII "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", який набрав чинності в цій частині 01.05.2014, у частині другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" цифри "80" замінено цифрами "70".

Отже, Закони №3668-VI та №1166-VII набрав чинності після перерахунку пенсії позивачу з розрахунку 90% розміру грошового забезпечення військовослужбовця, тобто після 01.01.2008.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законами №3668-VІ та №1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а згодом 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 03.04.2018 у справі №175/1665/17.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо перерахунку позивачу пенсії з урахуванням обмеження розміру грошового забезпечення 70% відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103 визначено порядок перерахунку пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій указаних вище працівників, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 10.12.2013 № 21-420а13 та № 21-348а13, від 17.12.2013 № 21-445а13.

Таким чином, з огляду на те, що позивачу було призначено пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення з 01.01.2008 /а.с. 12/, суд вважає незаконним обмеження належної позивачу пенсії максимальним розміром 70% грошового забезпечення при перерахунку пенсії з 01.01.2018.

Суд звертає увагу на те, що згідно з наданим відповідачем перерахунком позивачу перераховано пенсію з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення.

Водночас у відзиві на позов відповідач указує, що позивачу перераховано пенсію починаючи з 01.01.2016 у розмірі 70% грошового забезпечення, проте, доказів такого перерахування до суду не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов'язання ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2018 ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Крім того, позивач просить суд зобов'язати відповідача подати протягом п'ятнадцяти днів з дня набрання судовим рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов'язань на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36007, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2018 ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 % грошового забезпечення та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 36007, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Т.С. Канигіна