Справа № 826/1485/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 липня 2018 року № 826/1485/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., при секретарі судового засідання Кириллові Н.С. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Діамед"
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
представник позивача: Пономаренко В.М. (довіреність від 01.02.2017 б/н),

представник відповідача: Кравченко Є.В. (довіреність від 15.09.2017 № 986/9/26-54-10-034),

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діамед" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення складені за результатами перевірки проведеної з порушенням законодавчо встановлених строків та не за встановленою чинним законодавством формою. Також позивач посилався на те, що ним не було допущено порушення строків сплати авансових внесків з податку на прибуток факт допущення яких встановлений актом від 16.06.2016 № 569/26-54-12-04-08. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду відзив на адміністративний позов в якому зазначив про те, що проведеною камеральною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 57.1 статті 57 та підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, а саме, підприємством несвоєчасно сплачено узгоджені податкові зобов'язання з податку на прибуток за 2013 - 2015 роки на загальну суму 168557,95 грн., в т.ч. із затримкою строків сплати до 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 30 170,30 грн. та більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання на загальну суму 138 387,65 грн. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив продовжити розгляду справи в порядку письмового провадження.

16.06.2016 Державною податковою інспекцією в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед", а саме, податкових декларацій податку на прибуток за 2013 та 2014 роки. За результатами перевірки складено акт від 16.06.2016 № 569/26-54-12-04-08, яким встановлено порушення термінів сплати авансових внесків з податку на прибуток та податку на прибуток, протягом строків визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

18.07.2016 на підставі зазначеного акту прийняті податкові повідомлення - рішення №, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 3017,03 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств та №, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 27677,53 грн. за платежем податок на прибуток приватних підприємств

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 22.12.2016 № 7625/6/99-99-11-03-01-25 податкові повідомлення - рішення від 18.07.2016 № та № залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси за захистом яких позивач звернувся до суду були порушені з огляду на наступне.

Спірні правовідносини мали місце в період з 16.06.2016 по 18.07.2016, а отже до них мають застосовуватись норми права чинні на момент їх виникнення, зокрема редакція Податкового кодексу Україна чинна станом на 02.06.2016.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 75.1 та підпунктом 75.1.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктами 76.1 та 76.2 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Таким чином, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. При цьому будь-якого окремого рішення для проведення даного виду перевірки не вимагається, оскільки подання платником податків податкової звітної документації автоматично виступає юридичним фактом для перевірки її достовірності. Наведене свідчить про обов'язковий характер камеральної перевірки, яка проводиться у випадку подання платником звітних документів до контролюючого органу. А відтак камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником об'єкта оподаткування та суми податку, що підлягає сплаті до бюджету. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Законодавчо установлені обмеження щодо повноважень податкового органу під час проведення камеральної перевірки (яка характеризується спрощеним порядком її призначення і проведення, не передбачає присутність платника та можливість подання ним пояснень тощо) є однією з гарантій прав платника, що забезпечують дотримання балансу публічних і приватних інтересів.

Камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а тому під час проведення камеральної перевірки не має правових підстав для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 06.10.2014 № К/800/52765/13, від 27.10.2014 №К/800/63121/13, від 26.05.2016 № К/800/7055/14, від 21.06.2017 №К/800/14775/16, від 03.10.2016 №К/800/22489/15, від 15.06.2016 №К/800/49074/15, від 20.04.2016 № К/800/31134/15.

Відповідно до акту від 16.06.2016 № 569/26-54-12-04-08 відповідачем під час проведення камеральної перевірки податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, 2014 рік позивача було надано оцінку не повноті, своєчасності подання платником податкової звітності та візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування), а надано оцінку своєчасності сплати позивачем авансових внесків з податку на прибуток та самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість, а отже взято до уваги іншу податкову інформацію ніж дані податкової звітності з податку на прибуток підприємств, поданої позивачем.

Отже відповідачем під час проведення камеральної перевірки за результатами якої складено акт від 16.06.2016 № 569/26-54-12-04-08 з'ясовано питання, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Таким чином, з'ясування податковим органом під час податкової перевірки питань, що не охоплюються законодавчо визначеними межами з проведення даного виду податкової перевірки, не можна визнати діями суб'єкта владних повноважень, що відповідають наведеним ознакам. Відповідно, інформація, що зібрана податковим органом відносно платника поза межами здійснюваного нею заходу з податкового контролю та не відноситься до предмета перевірки, не може слугувати підставою для податкового повідомлення-рішення.

З огляду на зазначене, а також враховуючи те, що податкове повідомлення рішення прийнято на підставі акту, який не може слугувати підставою для його прийняття та з порушення вимог статті 86 Податкового кодексу України суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Керуючись статтями 241, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (03134, м. Київ, вул. Григоровича Барського, 5, ) до Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 58, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві від 18.07.2016 № та №.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діамед" (03134, м. Київ, вул. Григоровича Барського, 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 58, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов