Справа № 638/18392/17
Суддя: Семіряд І. В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/430/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Дзержинський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Семіряд І. В.

при секретарі - Романовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Харкові старшого лейтенанта поліції Окари Олександра Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.5 ст. 122 КУпАП на ОСОБА_3 у вигляді штрафу 1700 грн.

Позивач вважає цю постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню і обґрунтовує свій позов тим, що вона не відповідає обставинам справи та вимогам закону, працівник поліції не виконав належним чином вимоги адміністративного законодавства, які передбачені КУпАП, та не склав протокол про адміністративне правопорушення. Позивачу була вручена тільки постанова серії ЕАА №217718 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Окрім цього, позивач вказав, що він 24.11.2017 року о 18-21 год. рухався по Бурсацькому узвозу, у у м. Харкові, почувши у салоні автомобіля запах газу був змушений здійснити зупинку на місці для інвалідів, оскільки всі місця для зупинки були зайняті, після того як повернув на місце, яке призначено для інвалідів, не встиг вимкнути запалювання і включати аварійку його автомобіль було заблоковано працівниками поліції, які не з'ясували причину зупинки, а відразу почали складати постанову про накладення адміністративного стягнення.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не сповістив.

За таких обставин суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.11.2017 р. серія ЕАА №217718 вбачається, що 24.11.2017 р. о 18-15 год. у м. Харкові по Бурсацькому узвозі водій ОСОБА_3 керував автомобілем та здійснив стоянку на місці для інвалідів, чим порушив п. 34 ПДР.

Постановою інспектора роти №1 батальйону №4 УПП в м. Харків старшого лейтенанта поліції Окара О.В. у справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2017 р. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені, частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою ст. 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 123, статтею 125, частиною першою статті 126, частинами першою і другою статті 127, частинами першою і другою статті 127, частинами третьою, восьмою, дев'ятою і десятою ст. 133-1 цього Кодексу, - працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП передбачає,що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП встановлені обставини, які підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, не містить вказівки на жодний доказ, на яких ґрунтується винесена працівником поліції постанова (таких як показання свідків, показання технічних приладів та технічних засобів.)

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, всупереч ст. 279 КУпАП України, працівником поліції був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, поліцейським на водія ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення без встановлення винуватості у вчиненні вказаного правопорушення і такі дані в постанові про накладення адміністративного стягнення відсутні, як не враховані і інші, вище перелічені вимоги закону.

Відповідно до ст. 19 ч. 1, ч. 2 Конституції України: «Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Згідно із ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач в у судове засідання не з'явився, будь- яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував вказане твердження позивача.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відео-фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху в частині проїзду на червоний сигнал світлофора. Оскаржувана постанова не містить доказової бази вчинення правопорушення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 122 КУпАП - підлягають задоволенню, постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до Управління патрульної поліції.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 19, 20,72,77,286 КАС України, ст.ст. 9, 122, 251, 254, 258, 283, 288, 289 КУпАП, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Харкові старшого лейтенанта поліції Окари Олександра Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАА № 217718 у справі про адміністративне правопорушення від 24.11.2017 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу - Управління патрульної поліції у м. Харкові.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя І. В. Семіряд