Справа № П/811/813/18
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року справа № П/811/813/18
(суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № П/811/813/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 02 березня 2018 року звернулася до суду з позовом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, згідно з яким просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту

землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 25.07.2017 року №В-13642/0-10034/0/6-17;

- зобовязати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо

відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач незаконно відмовив їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки законодавством не передбачена можливість отримання земельної ділянки у власність лише згідно з переліком, який формує субєкт владних повноважень, який уповноважений на розпорядження землями сільськогосподарського призначення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що оскаржене рішення відповідача не породжує жодних прав та обов'язків для позивача, оскільки адміністративна послуга надана за межами граничного строку, який встановлено законом. При цьому, зазначає про те, що суд не вправі зобов'язувати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, так як позивач не скористалась правом замовити його за відсутності дозволу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач позбавлена права замовити відповідний проект за принципом мовчазної згоди на підставі абз. 3 ч.7 ст. 118 ЗК України, оскільки відповідачем прийнято мотивовану відмову у наданні такого дозволу у місячний строк, яку отримано позивачем поза місячним строком, а тому вказана обставина унеможливлює застосування зазначеної норми для врегулювання спірних відносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 27 червня 2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.10).

Разом із заявою ОСОБА_2 надала графічні матеріали щодо бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с.11).

25 липня 2017 року відповідачем прийняло рішення, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та запропоновано позивачу визначити бажане місце розташування земельної ділянки, виходячи з сформованим ним переліком земельних ділянок, що можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області (а.с.14).

У звязку з неотриманням позивачем відповіді на її звернення у встановлений законом строк, позивач 13 лютого 2018 року звернулась до відповідача за наданням інформації про її розгляд (а.с.12).

21 лютого 2018 року відповідачем надіслало позивачу рішення від 25 липня 2017 року прийняте за результатами розгляду її заяви (а.с.13). Законність і обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За приписами частини 2 та 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини 3 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи позивачем до відповідача було подано відповідну заяву із наданням відповідних графічних матеріалів до неї із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

На графічних матеріалах доданих позивачем до заяви виділена бажана (запитувана) земельна ділянка та схемою розташування земельної ділянки (а.с.11).

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення відповідача №В-13642/0-10034/0/6-17, відповідач пропонуючи позивачу визначити бажане місце розташування земельної ділянки, виходячи з сформованим ним переліком земельних ділянок, що можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області не обгрунтовує чому позивачу не може бути передано у власність земельна ділянка, на яку вона претендує (а.с.14).

Тобто, рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оформлене листом, є необґрунтованим та таким, що було прийнято не на підставі, не у межах та не у спосіб передбачений законодавством.

При цьому, висновок суду першої інстанції про те, що оскаржене рішення відповідача не породжує жодних прав та обов'язків для позивача, оскільки адміністративна послуга надана за межами граничного строку, який встановлено законом суд апеляційної інстанції вважає помилковим, у звязку з тим, що несвоєчасне отримання прийнятого відповідачем в межах встановленого законом строку рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою не може бути підставою для відмови позивачу у задоволенні позову предметом якого є законність цього рішення. Зазначені обставини можуть бути виключно підставою для вирішення питання щодо поновлення позивачу строку на звернення до суду для оскарження такого рішення.

Слід зазначити й те, що положення абзацу 3 частини 7 статті 118 ЗК України у відповідності до якої у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, надають саме право особі, яка звернулася з таким клопотанням на замовлення розроблення проекту без надання такого дозволу, проте не встановлюють такий обовязок, а отже така особа не позбавлена права дочекатися рішення відповідного органу виконавчої влади та оскаржити його до суду в межах строку встановленого законом.

Тобто, вимоги позивача в частині визнання протиправною та скасування відмови відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 25.07.2017 року №В-13642/0-10034/0/6-17 підлягають задоволенню.

В той же час, слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктами 2 та 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Тобто, у разі встановлення судом протиправної бездіяльності субєкта владних повноважень, законодавець передбачив обов'язок суду примусити суб'єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Суд, встановивши протиправність оскаржуваного рішення відповідача, яка виразилась у прийнятті необґрунтованого рішення, враховуючи положення вищезазначених норм має зобовязати відповідний орган виконавчої влади уповноважений на прийняття таких рішень повторно розглянути заяву позивача та прийняти вмотивоване рішення у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № П/811/813/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, викладену в листі від 25.07.2017 року №В-13642/0-10034/0/6-17.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 27.06.2017 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та прийняти вмотивоване рішення у відповідності до вимог статті 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко