Справа № 826/4217/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 липня 2018 року справа №826/4217/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
доКваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі по тексту - відповідач, КДКА)
третя особаОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа, ОСОБА_2)
провизнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 24 лютого 2017 року
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, вважаючи протиправним оскаржуване рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 24 лютого 2017 року, оскільки відповідач не використав надані йому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження при розгляді його скарги на дії третьої особи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року відстрочено позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову до прийняття судового рішення у справі, відкрито провадження в адміністративній справі №826/4217/17, залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що під час перевірки скарги позивача в діях третьої особи не виявлено ознак дисциплінарного проступку та просив відмовити у задоволені позову.

Третя особа подала до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначила про те, що відповідач правомірно встановив відсутність в діях ОСОБА_2 порушень Правил адвокатської етики та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В судовому засіданні 24 жовтня 2017 року позивач позовні вимоги підтримав, представники відповідача та третьої особи проти позову заперечили; відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

24 лютого 2017 року рішенням Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області відмовлено в порушені дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю підстав.

Рішення від 24 лютого 2017 року прийнято за результатами розгляду у відкритому засіданні матеріалів перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката ОСОБА_2 за скаргою ОСОБА_1 від 31 жовтня 2016 року.

У своїй скарзі стосовно адвоката ОСОБА_2 позивач зазначав, що 08 жовтня 2006 року між ним та адвокатом ОСОБА_2 укладено Договір про правову допомогу, який діє, на його думку, до цього часу. У рамках виконання своїх обов'язків за договором від 08 жовтня 2006 року адвокат ОСОБА_2, з його слів, регулярно здійснювала комплексне представництво інтересів позивача у правовідносинах з органами державної влади та місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами, у тому числі шляхом представництва у судових засіданнях, пов'язаних із захистом майнових прав у зв'язку із знесенням гаражу.

У скарзі від 31 жовтня 2016 року та у позовній заяві зазначено, що у 2014 році, переслідуючи власні інтереси, третя особа почала надавати правову допомогу та представляти інтереси гаражно-будівельного кооперативу "Пейзажний" (далі по тексту - Кооператив), а у 2015 році інтереси Шевченківської районної міста Києва державної адміністрації у справі за позовом Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 на припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку із знищенням, тобто про припинення права власності на гараж.

На думку позивача, у адвоката ОСОБА_2 внаслідок цього виник конфлікт інтересів між скаржником та адвокатом, чим порушені частини друга та третя статті 9 Правил адвокатської етики, на підставі чого позивач просив відповідача притягнути адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї стягнення у вигляді позбавлення прав заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням із Єдиного реєстру адвокатів України.

Як стверджує відповідач, під час перевірки матеріалів справи за скаргою позивача, проведені неодноразові бесіди з адвокатом ОСОБА_2, витребувані додаткові матеріали, на підставі вивчення та аналізу яких, відповідач, приймаючи спірне рішення від 24 лютого 2017 року, встановив, що адвокат ОСОБА_2 з травня 2006 року і по даний час, на підставі довіреності, представляла інтереси гаражно-будівельного кооперативу "Пейзажний" і членів Кооперативу, в тому числі і скаржника ОСОБА_1, на підставі Довіреності від 04 жовтня 2006 року, яка видана строком на три роки, тобто до 04 жовтня 2009 року, матеріальні інтереси обох сторін ідентичні.

На підставі рішення суду, прийнятого в 2005 році за позовом Міністерства закордонних справ України про усунення перешкод у праві користування земельною ділянкою гаражно-будівельним кооперативом "Пейзажний" розпорядженням виконавчої служби Кооператив знесений повністю.

Адвокат ОСОБА_2 оформила в суд позовні заяви як від Кооперативу, так і від власників гаражів "Про визнання дії виконавчої служби незаконними".

У рішенні від 24 лютого 2017 року зазначено, що будь-яких доказів укладання нового договору після закінчення строку дії довіреності від 04 жовтня 2006 року між сторонами скаржник ОСОБА_1 не надав.

На підставі вищевикладеного, відповідач дійшов висновків, що будь-яких порушень адвокатської етики з боку адвоката ОСОБА_2 не має та не вбачаються також ознаки такого порушення як "конфлікт інтересів" між сторонами: Кооперативом і громадянином ОСОБА_1, передбаченими статтями 20, 22 Правил адвокатської етики, як наслідок, відсутні достатні дані, які б свідчили про наявність в діях адвоката ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку у вигляді скоєння нею протизаконної діяльності та порушення Правил адвокатської етики, в зв'язку з чим, відповідач не вбачав підстав для порушення дисциплінарної справи.

Матеріали справи підтверджують, що 04 жовтня 2006 року позивачем видано на ім'я ОСОБА_2 довіреність на представництво його інтересів у судових та державних органах зі строком дії до 04 жовтня 2009 року.

08 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про правову допомогу, відповідно до пункту 1.1. якого, предметом договору є надання правової допомоги та представництво інтересів позивача щодо відшкодування шкоди, завданої знесенням приватного гаражного боксу. Шкода може бути відшкодована наступним чином: шляхом надання машиномісця (зданого в експлуатацію) в районі, прилеглому до Пейзажної алеї або Михайлівської площі (в радіусі 1,5 км); шляхом грошової компенсації в сумі, не нижче ринкової вартості (згідно звіту про оцінку гаражного боксу позивача); шляхом поновлення гаражного боксу на місці, де він знаходився до незаконного знесення (перетин Пейзажної алеї та провулку Десятинного).

Отже, позивачем та адвокатом ОСОБА_2 у договорі від 08 жовтня 2006 року встановлено чіткий перелік наслідків представництва інтересів позивача, з настанням яких договір від 08 жовтня 2006 року вважається виконаним.

Відповідно до статті 14 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим З'їздом адвокатів України від 17 листопада 2012 року (далі по тексту - Правила адвокатської етики), адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Статтею 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об'єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2009 року у справі №2а-298/2009 визнано дії відділу державної виконавчої служби міста Києва по знесенню гаражного боксу АДРЕСА_2, шо належить на праві власності ОСОБА_1, неправомірними, зобов'язано Головне управління юстиції у місті Києві відшкодувати ОСОБА_1 завдану неправомірними діями матеріальну шкоду, шляхом відновлення становища, що існувало до вчинення протиправних дій, а саме: відбудувати гаражний бокс АДРЕСА_2 на тому ж місці, де він існував до вчинення протиправних дій.

Як стверджує ОСОБА_2, та не заперечує позивач, в подальшому ОСОБА_1 від відновлення гаражного боксу відмовився і на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2012 року у справі №761/7076/14-ц отримав грошову компенсацію за знищений гаражний бокс у сумі 527 467,84 грн. із державного бюджету.

Виплата грошової компенсації відбулася 08 квітня 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням від 08 квітня 2013 року №1.

Вищезазначене підтверджує, що мета договору від 08 жовтня 2006 року досягнута 08 квітня 2013 року. Отже, договір від 08 жовтня 2006 року виконано 08 квітня 2013 року, що свідчить про його припинення.

Докази підписання та укладення між позивачем та ОСОБА_2 нового договору про надання правової допомоги з новим предметом та цілями до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи підтверджують, що 22 грудня 2011 року позивачем видано на ім'я ОСОБА_2 нову довіреність зі строком дії до 22 грудня 2014 року.

Проте, прийняття Шевченківським районним судом міста Києва ухвали від 29 листопада 2012 року у справі №761/7076/14-ц та докази участі адвоката ОСОБА_2 під час розгляду цієї справи в суді, свідчать про необхідність видачі нової довіреності саме для виконання договору від 08 жовтня 2006 року та досягнення його цілей.

Відповідно до частин першої - третьої статті 10 Правил адвокатської етики дотримання принципу конфіденційності є необхідною і щонайважливішою передумовою довірчих відносин між адвокатом і клієнтом, без яких є неможливим належне надання правової допомоги, здійснення захисту та представництва. Тому збереження конфіденційності будь-якої інформації, яка визначена як предмет адвокатської таємниці Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" або становить персональні дані про фізичну особу, які охороняються законодавством з питань захисту персональних даних, є правом адвоката у відносинах з усіма суб'єктами права, які можуть вимагати розголошення такої інформації, та обов'язком щодо клієнта і тих осіб, кого ця інформація стосується.

Дія принципу конфіденційності не обмежена в часі.

Розголошення відомостей, що складають адвокатську таємницю, заборонено за будь-яких обставин, включаючи незаконні спроби органів дізнання, слідства і суду допитати адвоката про обставини, що складають адвокатську таємницю.

Згідно частини першої та другої статті 22 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатською таємницею є будь-яка інформація, що стала відома адвокату, помічнику адвоката, стажисту адвоката, особі, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, про клієнта, а також питання, з яких клієнт (особа, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав) звертався до адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об'єднання, зміст порад, консультацій, роз'яснень адвоката, складені ним документи, інформація, що зберігається на електронних носіях, та інші документи і відомості, одержані адвокатом під час здійснення адвокатської діяльності.

Інформація або документи можуть втратити статус адвокатської таємниці за письмовою заявою клієнта (особи, якій відмовлено в укладенні договору про надання правової допомоги з передбачених цим Законом підстав). При цьому інформація або документи, що отримані від третіх осіб і містять відомості про них, можуть поширюватися з урахуванням вимог законодавства з питань захисту персональних даних.

У позовній заяві позивач зазначає, що під час надання адвокатських послуг ОСОБА_2 отримала від нього матеріали, в тому числі фото у кількості 86 штук та фотоплівки, які на момент звернення до суду не повернула.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні та до суду не надано докази отримання ОСОБА_2 від позивача будь-яких документів та матеріалів, в тому числі фотокарток.

Докази розголошення третьою особою інформації, отриманої ОСОБА_2 від позивача третім особам до суду не надані та в матеріалах справи відсутні.

Стосовно порушення адвокатом ОСОБА_2 Правил адвокатської етики в частині недопустимості конфлікту інтересів необхідно зазначити наступне.

Як зазначалося вище, у скарзі від 31 жовтня 2016 року та у позовній заяві позивач стверджує, що у 2014 році, переслідуючи власні інтереси адвокат почала надавати правову допомогу та представляти інтереси Кооперативу, а у 2015 році інтереси Шевченківської районної міста Києва державної адміністрації у справі за позовом Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 на припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку із знищенням, тобто про припинення права власності на гараж.

Матеріали справи підтверджують, що 31 травня 2006 року на ім'я ОСОБА_2 видано довіреність на представництво інтересів Кооперативу у спорі з органами виконавчої влади щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

03 листопада 2006 року видано довіреність на представництво Кооперативу новим головою кооперативу.

Представництво інтересів Кооперативу здійснювалося ОСОБА_2 безперервно до 31 грудня 2016 року, що підтверджується довіреностями від 31 травня 2006 року, 03 листопада 2006 року, 05 жовтня 2006 року, 10 березня 2010 року, 31 травня 2011 року, 19 квітня 2012 року, 10 червня 2013 року, 02 червня 2014 року.

Судом встановлено, що в цей період до третьої особи звернулися персонально декілька членів кооперативу, в тому числі позивач, з метою надання їм правової допомоги стосовно нерухомого майна членів кооперативу, а саме гаражних боксів.

Докази наявності конфлікту інтересів під час представництва інтересів позивача та Кооперативу до суду не надано та в матеріалах справи відсутні, що підтверджує висновки відповідача, наведені у рішенні від 24 лютого 2017 року, стосовно представництва інтересів кооперативу та відсутності конфлікту інтересів, а також спростовує твердження позивача про представництво ОСОБА_2 інтересів Кооперативу лише з 2014 року.

Стосовно посилання позивача на порушення адвокатом ОСОБА_2 статті 9 Правил адвокатської етики у зв'язку із представництвом інтересів Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Згідно частини першої та другої статті 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов'язаний: 1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики; 2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги; 3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів; 4) підвищувати свій професійний рівень; 5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування; 6) виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

Адвокату забороняється: 1) використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта; 2) без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб; 3) займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта; 4) відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

Частиною першою статті 28 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об'єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів.

Адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов'язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням, у разі, якщо: 1) доручення на виконання дій виходять за межі професійних прав і обов'язків адвоката; 2) результат, досягнення якого бажає клієнт, або засоби його досягнення, на яких він наполягає, є протиправними, суперечать моральним засадам суспільства, присязі адвоката України, правилам адвокатської етики; 3) адвокат брав участь у відповідному провадженні, і це є підставою для його відводу згідно з процесуальним законом; 4) виконання договору про надання правової допомоги може призвести до розголошення адвокатської таємниці; 5) адвокат є членом сім'ї або близьким родичем посадової особи, яка брала або бере участь у господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справи про адміністративне правопорушення, щодо яких до адвоката звертаються з пропозицією укладення договору про надання правової допомоги; 6) виконання договору може суперечити інтересам адвоката, членів його сім'ї або близьких родичів, адвокатського бюро або адвокатського об'єднання, засновником (учасником) якого він є, професійним обов'язкам адвоката, а також у разі наявності інших обставин, що можуть призвести до конфлікту інтересів; 7) адвокат надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги.

Згідно частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 9 Правил адвокатської етики під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов'язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов'язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими, або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм правову допомогу.

Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти, захищати клієнта або надавати йому правову допомогу, якщо до цього він надавав правову допомогу, здійснював захист або представництво іншого клієнта, від якого він отримав конфіденційну інформацію, дотичну до інтересів нового клієнта.

В разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваним з дотриманням умов, визначених цими Правилами.

Статтею 20 Правил адвокатської етики передбачено, що адвокат не має права прийняти доручення, якщо інтереси клієнта об'єктивно суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат зв'язаний договором про надання правової допомоги, або якщо є розумні підстави вважати, що передбачуваний розвиток інтересів нового і попереднього клієнта призведе до виникнення конфлікту інтересів.

Адвокат не має права прийняти доручення також якщо конфлікт інтересів пов'язаний з тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новому клієнту.

Обмеження, передбачене частиною другою цієї статті, може бути скасоване та не застосовується в конкретному випадку за письмовою згодою обох (всіх тих) клієнтів, інтереси яких представляє адвокат та є (або можуть стати) суперечливими, за умови, що адвокат вбачає шляхи забезпечення відсутності ризику заподіяння шкоди інтересам жодного з клієнтів.

Відповідно до частини першої статті 22 Правил адвокатської етики адвокат не повинен приймати доручення, виконання якого може потягнути розголошення відомостей, які складають предмет адвокатської таємниці згідно із законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", крім випадків, коли на це буде отримано письмову згоду особи, зацікавленої в збереженні конфіденційності такої інформації, за умови, що її інтересам при цьому об'єктивно не загрожує завдання шкоди.

Матеріали справи підтверджують, що 29 листопада 2015 року Шевченківською районної у місті Києві державною адміністрацією видано довіреність №14, якою Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація уповноважила ОСОБА_2 представляти інтереси Шевченківської РДА у справі за позовом Шевченківської РДА до ОСОБА_1 про припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку із знищенням.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року у справі №761/35640/15-ц позовна заява Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, третя особа - кооператив "Пейзажний" про припинення права власності на нерухоме майно залишено без розгляду.

Інші процесуальні документи у справі №761/35640/15-ц до суду не надано, що позбавляє суд можливості повноцінно дослідити дії ОСОБА_2 під час представництва нею інтересів Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у позові проти позивача та наявність такого представництва взагалі.

Докази укладання третьою особою і Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією договору про надання адвокатських послуг та/або правової допомоги до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

До суду не надано також докази того, що третя особа після підписання довіреності від 29 листопада 2015 року №14 вчиняла будь-які дії на представництво інтересів Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та використовували інформацію отриману від позивача всупереч його інтересам.

Крім того, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що довіреність №14 видана після припинення договору між позивачем та третьою особою у зв'язку з повним його виконанням.

З урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів порушення ОСОБА_2 Правил адвокатської етики в частині недопустимості конфлікту інтересів, що свідчить про обґрунтованість оскаржуваного рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до частини першої статті 63 Правил адвокатської етики за порушення Правил адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також актами Національної асоціації адвокатів України.

Згідно статті 33 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом.

Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.

Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Згідно статті 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Статтею 37 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" заява (скарга) щодо поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, реєструється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури та не пізніше трьох днів з дня її надходження передається до дисциплінарної палати.

Член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.

Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об'єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об'єднань, фізичні особи, яким надіслано запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зобов'язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідну інформацію, копії документів.

Відмова в наданні інформації на запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.

За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.

Заява (скарга) про дисциплінарний проступок адвоката, довідка та всі матеріали перевірки подаються на розгляд дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.

Рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.

Рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Згідно частини першої статті 41 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

Матеріали справи підтверджують, що відповідачем під час перевірки відомостей, викладених у заяві позивача здійснювалися усі дії передбачені статтею 38 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", в тому числі витребувалися та досліджувалися документи, опитувалася третя особа, відбиралися у третьої особи письмові пояснення.

Докази проведення відповідачем неналежної перевірки даних за заявою позивача до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Отже, відповідач за результатами розгляду заяви позивача та матеріалів перевірки правомірно прийняв рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно третьої особи.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо питання розподілу судових витрат Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпункт 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, поданого фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб

У свою чергу відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року на рівні 1600,00 грн., тому, фізична особа за кожну немайнову вимогу адміністративного позову має сплатити 640,00 грн.

Суд звертає увагу, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2017 року позивачу відстрочено сплату судового збору та подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення.

Відповідно до статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки до ухвалення рішення позивач не сплатив судовий збір за подання адміністративного позову, з нього належить стягнути судовий збір на користь Державного бюджету України, а саме 640,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) відмовити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 4007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету - 22030101) суму судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко