Справа № 826/9682/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 червня 2018 року м. Київ № 826/9682/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліна Л.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича
про визнання протиправними дій, та скасування рішення про державну реєстрацію
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, в якому просить:

- визнати протиправними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М., як державного реєстратора прав на нерухоме майно, у вигляді прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №34538045 від 30 березня 2017 року та внесення запису за даними рішеннями до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М., як державного реєстратора прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №34538045 від 30 березня 2017 року про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00).

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 3 пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб'єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з тим суд звертає увагу, що законодавцем також врегульоване питання, коли у спорах між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень не поширюється юрисдикція адміністративного суду, а саме: частиною третьою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватно-правовому спорі.

Як встановлено з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., як державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на підставі іпотечного договору №014/3847/74/44929 (зареєстровано в реєстрі за №22803) від 08 вересня 2006 року, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком "АВАЛЬ" та ОСОБА_1.

При цьому, Дарницьким районним судом м. Києва розглядається цивільна справа №753/6100/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ПАТ "Вектор Банк", ТОВ "ФК "Гровінг Стейт", ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус КМНО Гембарська С.І., Щелков Д.М. про визнання недійсними кредитного договору, Іпотечного договору, договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Таким чином, з установлених судом фактичних обставин вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 № 815/6956/15.

Представником позивача, як на визначення підсудності даної справи адміністративному суду, до матеріалів позову долучено копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у адміністративній справі №826/13836/17, якою ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.10.2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Київжитлоспецексплуатація», державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Київжитлоспецексплуатація» Рисак О.О., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання дій незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Частиною шостою статті 13 Закону України 2 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (із змінами і доповненнями) встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, судом враховується правова позиція, викладена у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду.

Разом з тим, частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «судом, встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що заявлені позовні вимоги є похідними від права власності на квартиру, суд зазначає, що даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом та віднесений до юрисдикції загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовні матеріали невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.О. Маруліна