Справа № 804/4429/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2018 року Справа № 804/4429/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання - Музиці Я.І.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки ґрунтуються на хибних висновках податкового органу про нереальність фінансово-господарських взаємовідносин підприємства позивача з контрагентами у перевіряємий період. Стверджує, що господарські операції з поставки товару та надання послуг були реально вчинені, що підтверджується наявністю належним чином оформлених первинних документів, рухом активів, використанням отриманого товару в господарській діяльності підприємства та іншими доказами, що були надані контролюючому органу під час перевірки та долучені до адміністративного позову. Також позивач вважає, що оскільки податкові-повідомлення рішення приймаються на підставі порушень, що повинні бути встановлені посадовими особами органів ДФС в ході перевірки та бути відображені в акті такої перевірки, то визнання протиправним і скасування в судовому порядку наказу про проведення такої перевірки, а також визнання неправомірними дій посадових осіб органів ДФС щодо проведення перевірки та складання акту перевірки - автоматично нівелює правове значення прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою суду від 14.06.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі з урахуванням відповіді на відзив та пояснень, наданих у судовому засіданні.
Представники відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позову відмовити, надали письмовий відзив. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначив, що за результатами перевірки підприємства позивача встановлено безпідставне документальне оформлення нереальних господарських операцій з постачання товарів та надання послуг, первинні документи складено всупереч нормам ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Наведені в первинних документах відомості не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку. З огляду на викладене, представники відповідача вважають, що податкові повідомлення - рішення прийняті правомірно та не підлягають скасуванню.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
1) п.198.1 п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 3 067 050 грн., в т.ч.: за березень 2016 року в сумі 80 095 грн.; за квітень 2016 року в сумі 424 751 грн.; за травень 2016 року в сумі 363 835 грн.; за червень 2016 року в сумі 249 333 грн.; за травень 2017 року в сумі 521 208 грн.; за червень 2017 року в сумі 1 427 828 грн. та завищено від'ємне значення з податку на додану вартість за липень 2017 року в сумі 3169 614 грн.;
2) ст.22, ст.23, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств на загальну суму 4 628 065 грн., в т.ч.: за 2015 рік на суму 653 872 грн.; за 2016 рік на суму 2 909 843 грн.; за півріччя 2017 року на суму 1 064 350 грн.; та завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток за півріччя 2017 року на суму 9 409 000 грн.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:
Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ТОВ «Самоцвіт» звернулося до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи позовні вимоги, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодексу України, визначаючи, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам органу державної податкової служби право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому пунктом 78.4. ст. 78 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Таким чином право на проведення позапланової документальної перевірки, виїзної чи не виїзної, надається лише у випадку вручення платникові податків наказу на проведення такої перевірки, а не лише факт направлення такого засобами поштового направлення.
Судом встановлено, що не погодившись із Наказом №6479-п від 14.11.2017 року та діями співробітників ГУ ДФС у Дніпропетровській області, ТОВ «Самоцвіт» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою.
Висновки податкового органу щодо нереальності господарських операцій підприємства у зв'язку з не наданням позивачем податковій інспекції первинних документів є неприйнятними, оскільки неправомірні дії самого податкового органу, які виразились у неповідомленні позивача про проведення такої перевірки, позбавили права підприємство надавати документи та пояснення стосовно своєї господарської діяльності, а також унеможливили здійснити відповідачу дослідження первинної документації платника податку, що призвело до необґрунтованості висновків щодо встановлення податкових правопорушень.
Акт перевірки отриманий в результаті документальної невиїзної перевірки є неналежним доказом виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених частиною 2 статті 74 КАС України, за якою обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, суд приходить до висновку, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема, документальних позапланових невиїзних, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, оскільки податкове-повідомлення рішення приймається на підставі порушень, що повинні бути встановлені посадовими особами органів ДФС в ході перевірки та бути відображені в акті такої перевірки, то визнання протиправним і скасування в судовому порядку наказу про проведення такої перевірки, а також визнання неправомірними дій посадових осіб органів ДФС щодо проведення перевірки та складання акту перевірки - автоматично нівелює правове значення прийнятого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені також у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 826/442/13-а, від 12.06.2018 №821/597/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При розгляді справи, суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС України.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У звязку з викладеним, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Самоцвіт, визнати протиправними та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись положеннями частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи рішення суду про задоволення позовних вимог, а також те, що у справі міститься документальне підтвердження сплати позивачем судового збору у розмірі 294473,73 грн. (оригінал платіжного доручення від 29.05.2018 року №1193), судові витрати позивача, який не є субєктом владних повноважень, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст.ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складений 12 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_7