Справа № 822/1127/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

11 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 822/1127/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О. розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради (далі позивач, УСЗН ВК Старокостянтинівської МР) звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_2М.) про стягнення надмірно виплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.05.2017 відповідач звернулась до позивача із заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням УСЗН ВК Старокостянтинівської МР від 16.05.2017 відповідачу була призначена допомога з 05.05.2017 по 04.11.2017 в розмірі 1312,00 грн. 03.01.2018 позивачем була проведена додаткова перевірка, за результатами якої позивачем було виявлено, що відповідач перебувала на території непідконтрольній території України з 28.07.2017 по 01.11.2017 та отримувала допомогу на проживання з 05.05.2017 по 04.11.2017. Позивач у своєму позові посилається та той факт, що відповідач про відсутність за фактичним місцем проживання не повідомила та з відповідною письмовою заявою про тимчасову відсутність за місцем проживання не зверталась. Позивач вважає, що у звязку з цим за період з 28.07.2017 по 01.11.2017 ОСОБА_1 були надмірно нараховані та виплачені кошти в розмірі 4149,02 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради суму надмірно виплачених коштів у розмірі 4149,02 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом завчасного надіслання судової повістки про виклик, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату грошового переказу (арк.спр.169). Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити (арк.спр.167-168).

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом завчасного надіслання судової повістки про виклик та оголошенням про виклик як відповідача, яке було розміщено на офіційному сайту суду 23.06.2018 (арк.спр.83).

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (арк.спр.55-56);

-ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 було витребувано від відповідача додаткові докази (арк. спр. 80).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, інвалідом 3 групи загального захворювання та отримує пенсію по втраті годувальника, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, виданим Пенсійним фондом України від 20.11.2014 (арк.спр. 67).

Позивача було взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідною довідкою від 06.11.2014 за № НОМЕР_2 (арк.спр. 70).

У звязку із поверненням до покинутого місця постійного проживання, розпорядженням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 08.06.2018 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, про що внесено відомості до Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (арк.спр.73).

Судом встановлено, що відповідач зверталась до УСЗН ВК Старокостянтинівської МР від 04.05.2017 із заявою про продовження терміну виплати допомоги переміщеним особам, яка була зареєстрована 05.05.2017 за вх. № 399.

За результатами розгляду заяви відповідача від 04.05.2017, позивачем прийнято Рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 16.05.2017 та призначено ОСОБА_1 допомогу переміщеним особам на проживання з 05.05.2017 по 04.11.2017 у розмірі 1312,00 грн. (арк.спр.71).

Із матеріалів справи № 660049 ОСОБА_1, копія якої долучено до матеріалів справи позивачем, судом встановлено наступне:

-07.11.2017 проведено обстеження матеріально-побутових умов сімї, за результатами якого сформовано акт № 224/2017-в. У розділі VII акту від 07.11.2017 за № 224/2017-в зясовано, що зі слів сестри відповідача, ОСОБА_1 знаходиться у с. Миролюбне у брата. Для ОСОБА_1 залишено повідомлення з проханням зявитись у триденний термін до УСЗН (арк.спр.107,108);

-Старокостянтинівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області сформовано список на отримання інформації для здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування щодо ОСОБА_1 (арк.спр.21);

-відповідно до повідомлення (повторного) від 23.11.2017 за № 09/4130/17 ОСОБА_1 запропоновано в триденний термін зявитися до УСЗН ВК Старокостянтинівської МР (арк.спр.105);

-27.12.2017 проведено обстеження матеріально-побутових умов сімї та складено акт за № 276/2017-в. У розділі VIII акту від 27.12.2017 за № 276/2017-в зясовано, що зі слів двоюрідної сестри відповідача, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, місце перебування її невідоме. Для ОСОБА_1 залишено повідомлення з проханням зявитись у триденний термін до УСЗН (арк.спр.102,103);

-відповідно до повідомлення (повторного) від 02.01.2018 за № 09/03/18 ОСОБА_1 запропоновано в триденний термін зявитися до УСЗН ВК Старокостянтинівської МР (арк.спр. 101);

-03.01.2018 проведено перевірку достовірності інформації про доходи на підприємстві, в установі, організації, про що складено акт. Соціальним інспектором управління праці та соціального захисту населення на підставі наказу про проведення перевірки відомостей про доходи № 1-2016 від 15.01.2016, виданого начальником/заступником управління праці та соціального захисту населення, проведено перевірку достовірності інформації про доходи ОСОБА_1 При проведені перевірки довідки встановлено відсутність ВПО за місцем реєстрації та фактичним місцем проживання за період з 01.07.2017 по 30.01.2017. В ході проведення перевірки встановлено те, що згідно списків Міністерства фінансів України від 11.12.2017 № 26040-12/1-7/34518 ОСОБА_1 перебувала на території непідконтрольній Україні з 28.07.2017 по 01.11.2017. Отримувала в УСЗН м. Старокостянтинова адресну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з 05.05.2017 по 04.11.2017. Рекомендовано нарахувати кошти, які підлягають поверненню за період з 28.07.2017 по 01.11.2017 (акр.спр. 100);

-УСЗН ВК Старокостянтинівської МР винесено розпорядження від 03.01.2018 та нараховано кошти, що підлягають поверненню з 28.07.2017 по 01.11.2017 у звязку з тим, що ОСОБА_1 перебувала на території непідконтрольній України від 28.07.2018 по 01.11.2017 згідно списків Міністерства фінансів України від 11.12.2017 за № 26040-12/1-7/34518 (арк.спр.99);

-УСЗН ВК Старокостянтинівської МР повідомлено відповідача про нарахування надмірно виплачених коштів адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 15.01.2018 (арк.спр.92,93);

-УСЗН ВК Старокостянтинівської МР направлений лист від 02.02.2018 за № 09/360/18 до Державної прикордонної служби України з проханням надати інформацію щодо виїзду внутрішньо переміщених осіб за кордон, на тимчасово окуповану територію України або населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження за 2017 рік, серед іншого стосовно ОСОБА_1 (арк.спр. 96);

-09.02.2018 позивачем сформовано лист за № 07/407/18 на імя відповідача про те, що ОСОБА_1 у період з 09.02.2018 по 04.11.2017 отримувала щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово комунальних послуг. Відповідно до інформації Міністерства фінансів України від 11.12.2017 за № 26040/12/1-7/34518 відповідач перебувала на території непідконтрольній Україні без письмового повідомлення управління, внаслідок чого ОСОБА_1 надмірно нараховані та виплачені кошти за період з 28.07.2017 по 01.11.2017 в сумі 4149,02 грн. (арк.спр.94);

-згідно з листом Держприкордонслужби України на № 09/360/18 від 02.02.2018 вбачається, що в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» міститься інформація щодо перетинання державного кордону України, серед інших, ОСОБА_1 Так, в графі дата і час перетину ДК містяться відомості щодо ОСОБА_1, а саме зазначено наступне: 28.07.2017 23:52 - виїзд, назва ППр Гоптівка; 01.11.2017 22:41 вїзд, назва ППр Гоптівка; 06.11.2017 22:31 виїзд, назва ППр Гоптівка (арк.спр.89);

-08.06.2018 проведено обстеження матеріально-побутових умов сімї, за результатами чого складено акт № 122/2018-В. В розділі VII акту від 08.06.2018 за № 122/2018-В зазначено, що під час проведення перевірки зясовано, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 відсутня. Зі слів сестри відповідача, вона поїхала додому в Луганську область і з того часу не приїздила (арк.спр.88).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем проведено розрахунок надмірно нарахованих та виплачених коштів по щомісячній допомозі особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання у звязку з недостовірно поданими даними. Відповідно до розрахунку за період з 28.07.2017 по 01.11.2017 ОСОБА_1 нараховано та виплачено до перерахунку згідно рішення про призначення допомоги від 16.05.2017 за місяць, рік: 07.2017 169 грн., сума переплати 169,29 грн.; 08.2017 1312,00 грн, сума переплати 1312,00 грн.; 09.2017 1312,00 грн., сума переплати 1312,00 грн.; 10.2017 1312,00 грн,, сума переплати 1312,00 грн.; 11.2017 43,73 грн., сума переплати 43,73 грн., разом нараховано суму переплати у розмірі 4149,02 грн. (арк.спр. 72).

Листом від 26.06. 2018 за № 07/3238/18 представник позивач повідомив про те, що рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з моменту припинення виплати вказаної допомоги стосовно ОСОБА_1 не приймалось (акр.спр.84-85).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом, який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб є Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб2 від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1706-VII, якою визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (частина перша статті 4 Закону № 1706-VII).

Частиною 2 статті 5 Закону № 1706-VII встановлено, що адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Згідно з частиною другою статті 7 Закону № 1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

01 жовтня 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 505, якою затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок № 505).

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї), встановлено у пункті 3 Порядку № 505.

08 червня 2016 року постановою № 365 Кабінету Міністрів України був затверджений Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, який визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Як встановлено у пункті 7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сімї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (пункт 8 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам).

Пунктом 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам передбачено, що за результатами розгляду подання з урахуванням акту обстеження матеріально-побутових умов сімї або інших документів, визначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

08 червня 2016 року постановою № 365 Кабінету Міністрів України затверджений Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі Порядок № 365).

Цей Порядок визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Пунктом 12 Порядку № 365 законодавчо визначений перелік підстав для припинення виплати соціальних виплат, як-то: наявність підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї; отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Разом з тим, внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомляти про зміну місяця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду (пункт 3 частини другої статті 9 Закону № 1706-VII).

При цьому, відповідно до статті 12 Закону № 1706-VII, яка визначає підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, підставою для скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи є: повернулася до покинутого місця проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон (пункти 3, 4 частини першої статті 12 Закону № 1706-VII).

Відповідно до абзацу восьмого частини першої статті 12 Закону № 1706-VII, у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим пункту 3 частини другої статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини першої цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Зазначені правові норми кореспондуються з пунктом 11 Порядку № 505, яким передбачено, що уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Положення загального Закону № 1706-VII підлягають застосуванню з врахуванням спеціального законодавства, яке регулює порядок здійснення соціальних виплат та гарантії забезпечення прав осіб, які мешкали на території, яка тимчасово не контролюється української владою.

Як наслідок, суд аналізує спірні правовідносини з урахуванням положень як Закону № 1706-VII, так і Порядку № 509, Порядку № 505 та Порядку № 365, а також інших нормативно-правових актів України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 була відсутня на території України у період часу з 28.07.2017 по 01.11.2017. Встановлені обставини свідчать про тривалу відсутність (понад 60 днів) відповідача за місцем проживання, що у свою чергу дає суду обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1, як внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання.

Водночас, судом під час дослідження письмових доказів, які містяться у матеріалах справи встановлено, що особова справа відповідача не містить відомостей щодо повідомлення відповідачем у встановлений чинним законодавством спосіб та строк орган соціального захисту населення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, у томі числі про зміну місця проживання чи добровільне повернення до покинутого постійного місця проживання.

Як передбачено чинним законодавством України, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 19 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів, яка поширюється на справи у публічно-правових спорах. Даною статтею визначено чіткий перелік, на які саме правовідносини поширюється юрисдикція адміністративного суду.

Відповідно до частини пятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю субєкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів субєктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення субєкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналізуючи вказані норми, можна зробити висновок, що законодавець встановив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав і свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.

Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, яка вважає порушеними свої права, свободи чи інтереси, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Частиною 4 ст. 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень:1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського обєднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського обєднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано субєкту владних повноважень законом.

Крім того, п. 5 ч. 4 ст. 46 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як правова норма, що унеможливлювала б розширене тлумачення права суб'єкта владних повноважень на подання адміністративного позову.

За змістом ст.177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктом цивільних прав.

Отримавши адресну допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, ОСОБА_1 набула право власності на виплачені грошові кошти. Їй як власнику цих коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ними.

Оскільки у справі, що розглядається, спір виник щодо правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на виплачену Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 4149 грн. 02 коп. та стягнення цієї суми з неї як набутої без достатньої правової підстави, то цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, відтак провадження у справі слід закрити.

Відповідно до пункту пятого частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З аналізу наведеної норми слідує, що позивач має право звернутися до суду із відповідним клопотанням про повернення судового збору.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 21, 32, 46, 77, 90, 139, 241-246, 250,255,295 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення до відповідного місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя ОСОБА_3