Справа № 802/1356/18-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 червня 2018 р. Справа № 802/1356/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Перевертака В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії

в с т а н о в и в :

15.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.12.2015 року № 2-6762/20-15-СГ йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10,00 га в оренду, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області для ведення фермерського господарства.

Разом із тим, звернувшись до відповідача із клопотанням про затвердження розробленого проекту землеустрою, отримав відмову, викладену у листі від 22.02.2018 року № Г-24285/0-612/0/95-18, з мотивів того, що законодавством України передбачено систему пільг для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, зокрема, це стосується і надання земельних ділянок. Відповідно до ст. 12 (п. 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. При цьому, на зазначену на графічних матеріалах земельну ділянку площею 10,00 га, відділом у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокодастру у Вінницькій області, надано викопіювання учасникам Антитерористичної операції, стосовно отримання земельних ділянок у власність - для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи таку відмову у затвердженні проекту землеустрою протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 21.05.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

11.06.2018 року відповідачем надано суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначили, що з метою уникнення конфліктної ситуації при звернені учасників АТО з клопотанням про затвердження відповідних проектів із землеустрою, Головне управління повідомило позивача про неможливість задоволення його клопотання про затвердженні проекту землеустрою по суті.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві, просив задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного адміністративного позову з підстав, що відображенні у відзиві на позовну заяву. Вважає, що відповідачем цілком правомірно відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

12.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10,00 га в оренду, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області для ведення фермерського господарства.

Наказом Головного управління Держегеокадастру у Вінницькій області від 14.12.2015 року № 2-6762/20-15-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 10,00 га в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області для ведення фермерського господарства (код цільового призначення 01.02). Зазначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає погодженню у встановленому законодавством порядку. Погоджений проект потрібно подати на затвердження до Головного управління Держегеокадастру у Вінницькій області. При поданні згаданого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на затвердження, потрібно надати витяг з технічної документації із нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Рішенням Мурованокуриловецької районної ради Вінницької області № 201 від 23.06.2017 року затверджено технічну документацію із нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що надається в оренду громадянину ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Рівненської сільської ради загальною площею 10,00 га з визначеною сумою 55 238 грн.

Згідно витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держегеокадастру у Вінницькій області від 30.06.2017 року № 39, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає 55 238,00 грн.

Після чого, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держегеокадастру у Вінницькій області з клопотаннями про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки площею 10,00 га для ведення фермерського господарства на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області.

Листом від 22.02.2018 року № Г-24285/0-612/0/95-18 Головне управління Держегеокадастру у Вінницькій області позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 10,00 га для введення фермерського господарства на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області мотивуючи тим, що законодавством України передбачено систему пільг для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, зокрема, це стосується і надання земельних ділянок. Відповідно до ст. 12 (п. 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

При цьому вказали, що пільга виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не передбачена, однак за ініціативою Держгеокадастру, підтриманою Урядом України, територіальні органи Держгеокадастру, по мірі наявності вільних земель, задовольняють потребу цієї категорії громадян у отриманні ділянок по даному виду використання.

На підставі викладеного повідомили, що не можуть задовольнити клопотання позивача, оскільки на зазначену на графічних матеріалах земельну ділянку площею 10,00 га відділом у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, надано викопіювання учасникам Антитерористичної операції, стосовно отримання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення визначені як окрема категорія земель.

Відповідно до частини 3 статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 статті 116 ЗК України, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 4 ст. 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 10 ст. 123 ЗК).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою (ч. 13 ст. 123 ЗК).

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди), шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 ЗК).

Із аналізу наведених норм слідує, що кожен громадянин України має установлене Земельним кодексом України право на одноразове безоплатне одержання у приватну власність чи у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення фермерського господарства.

Так, частинами 1, 2 пункту "а" частини 3 статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі частинами першою та другою статті 123 надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

- надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

- формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частина третя цієї статті визначає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини четвертої цієї статті передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Частина шоста статті 123 ЗК України вказує, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 13 ст. 123 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. (ч. 14 ст. 123 ЗК України).

Із аналізу наведених положень слідує, що орган, який передає земельні ділянки у користування, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою виключно у випадку відсутності позитивного висновку обов'язкової державної експертизи, якщо такий проект підлягає експертизі землевпорядної документації.

Разом із тим, в даному випадку, відмовляючи ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою, відповідач посилається на те, що законодавством України передбачено систему пільг для учасників бойових дій та осіб, прирівняних до них, зокрема, це стосується і надання земельних ділянок. Відповідно до ст. 12 (п. 14) Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій надаються, серед інших, такі пільги: першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. При цьому вказали, що не можуть задовольнити клопотання позивача, оскільки на зазначену на графічних матеріалах земельну ділянку площею 10,00 га відділом у Мурованокуриловецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, надано викопіювання учасникам антитерористичної операції, стосовно отримання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підтвердження обґрунтованості відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою, відповідач надав суду клопотання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про надання дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовними площами 2,00 га на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства із земель резерву, запасу сільськогосподарського призначення (рілля). А також, викопіювання із плану земель землекористування Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району та накази Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою вказаним вище громадянам.

Однак суд зауважує, наданні суду відповідачем документи не підтверджують, що громадяни ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 мають статус учасників Антитерористичної операції. Жодних документів на підтвердження вказаного статусу даних громадян відповідачем суду не надано, такі документи також були відсутні при розгляді їх заяв відповідачем.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернулись учасники АТО з клопотаннями про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, яким надано такі дозволи, з масиву земель, на який раніше надано дозвіл на розробку проекту позивачу.

При цьому суд зауважує, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою не свідчить про її передачу у власність.

Крім того, положення статті 123 ЗК України не передбачають підстав для відмови у затвердженні проектів землеустрою, дозвіл на розробку якого надано відповідним органом виконавчої влади та який погоджений у встановленому законом порядку.

Надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а також надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, жодним чином не свідчить про виникнення будь-яких обтяжень чи заборон щодо земельної ділянки.

Водночас, суд звертає увагу на те, що такі дії відповідача щодо відмови у затвердженні погодженого проекту землеустрою позивачу лише із тих підстав, що надано дозволи на розроблення документації із землеустрою особам, які мають пільги щодо першочергового відведення земельних ділянок, як учасники бойових дій, на думку суду, порушують гарантоване позивачу право на отримання земельної ділянки в користування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), з підстав викладених у листі від 22.02.2018 року №Г-24285/0-612/0/95-18, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно частини четвертої 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов'язати суб'єкта владних повноважень, повторно розглянути клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області після набрання даним рішенням законної сили у 10-денний строк подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №802/1356/18-а в частині зобовязального характеру.

Питання про розподіл судових витрат вирішено судом відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в затвердженні ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), викладену в листі Г- 24285/0-612/0/95-18 від 22.02.2018 року .

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства орієнтовною площею 10,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (за межами населеного пункту), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (вул. Набережна, 79, с. Нишівці, Мурованокуриловецький район, Вінницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, ).

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області після набрання даним рішенням законної сили у 10-денний строк подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №802/1356/18-а в частині зобовязального характеру.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (вул. Набережна, 79, с. Нишівці, Мурованокуриловецький район, Вінницька область, 23425);

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (вул. Келецька, 63, м. Вінниця, Вінницька область, ).

Повний текст судового рішення виготовлено 09.07.2018 року.

Суддя Дончик Віталій Володимирович