Справа № 391/803/17(2-а/391/27/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2018 року справа № 391/803/17(2-а/391/27/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Новицького Юрія Юрійовича

на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 р.

у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Новицького Юрія Юрійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 р. позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі ДПП Новицького Юрія Юрійовича по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року, серії ДР № 134877 за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

В задоволенні решти позовних вимог про визнання дій незаконними, визнання постанови протиправною відмовлено.

Постанову суду першої інстанції обґрунтована тим, що постанова, прийнята відповідачем не містить посилань на докази та мотиви відхилення інших доказів, що ставить під сумнів вчинення адміністративного правопорушення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Інспектором роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Новицьким Ю.Ю. подано апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що позивач допустив порушення правил дорожнього руху, а саме, п. 15.9 ПДР (зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох сторін, крім випадків надання переваги в русі) - зупинив транспортний засіб ближче 10 м від пішохідного переходу. Зазначає, що порушення зафіксовано за допомогою відео регістратора. Вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення були взяті до уваги усні пояснення громадянина ОСОБА_2 та з метою виховання особи яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів та поваги до правил співжиття - до ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення - штраф в сумі 225грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.11.2017 року інспектором Новицьким Ю.Ю. було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 134877 відносно позивача, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф в розмірі 255 грн., а саме за те, що 28.11.2017 року о 13 год. 11 хв. в м. Кривому Розі Центрально-Міському районі, площі Визволення, перебуваючи за кермом автомобіля Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив правила зупинки, а саме здійснив зупинку ближче 10 метрів від пішоходного переходу, чим порушив вимоги п.п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України, у зв'язку з чим його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п. 15.9 (г) ПДР України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Колегія суддів вапеляційної інстанції бере до уваги, що відповідно п. 33 ПДР України до забороняючих знаків відноситься дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідно до п.п.1.10 п. 1 ПДР України

- вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху;

- зупинка це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Пунктом 15.1. ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно 15.2. ПДР України за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

При цьому, в силу п.п.15.14. п. 15 ПДР України у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11цих Правил.

Зокрема, п.п. 9.9 (а) п. 9 ПДР України, встановлює, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Судом першої інстанції встановлено, що Відповідачем до суду надані письмові докази та відеоматеріали, з яких вбачається, що позивачем не порушено Правила Дорожнього Руху.

Так, з постанови у справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року вбачається, що до постанови додається відео, пояснення водія та двох пасажирів, інших доказів, які б підтверджували, що водій здійснив зупинку в зоні знаку відповідачем суду не надані.

З оглянутого диску із відеозаписом, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що вказаний автомобіль стояв на правій стороні автодороги. Водночас, з відеозапису не можливо встановити чи знаходився даний автомобіль ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Показання свідків або понятих відсутні. В постанові про адміністративне правопорушення від 28.11.2017 року не зазначено на який відстані знаходився автомобіль, вимірювання не проводилось. Дослідивши дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок інспектора про те, що автомобіль знаходився в зоні дії знаку, чим порушено п.15.9 ПДР України, є суб'єктивною думкою інспектора, яка матеріалами справи не підтверджується. З даною позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Крім цього, в письмових поясненнях та поясненнях зафіксованих на компакт диску ОСОБА_3 зазначено, що їй та чоловікові призначено консультацію до головного лікаря Міжобласного центру медичної генетики і перенатальної діагностики на 11.00 годину 28.11.2017 року. Дорожнє покриття з м. Кропивницький до м. Кривого Рогу ямкове, в зв'язку з чим у неї погіршилося самопочуття і її чоловік поспішав до лікаря, щоб останній її оглянув. Місця біля центру були зайняті і чоловік у зупинився у вільному місці, так щоб не перешкоджати рухові інших транспортних засобів та пішоходам.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає дані пояснення обґрунтованими та такими, що відповідають духу додержання законів та поваги до правил співжиття.

Так, судом першої інстанції з цього приводу з'ясовано, що згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зокрема, з цього питання Пленум Верховного Суду України в Постанові „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року (п. 24) зазначив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України; в постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, в силу ст. 90 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думко колегії суддів апеляційної інстанції, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором не були враховані пом'якшуючи обставини справи, які мали значення для правильного вирішення справи, а саме знаходження дружини водія в стані вагітності та в зв'язку з погіршенням її самопочуття загрози для життя дитини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Отже, виходячи з викладених доводів, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог. При цьому колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач не оскаржував часткове задоволення позову, тому колегія суддів апеляційної інстанції переглядає справу лише в межах апеляційної скарги.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються нормами законодавства.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не були порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 3 батальйону № 3 УПА № 3 в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Новицького Юрія Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 березня 2018 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 20.06.2018 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 20.06.2018р.

Головуючий суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова