Справа № 825/2295/18
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м.Чернігів Справа № 825/2295/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Пархомчука Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" до Державної фіскальної служби України, Комісії Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" (далі- позивач, ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина") до Державної фіскальної служби України (далі-ДФС України), Комісії Державної фіскальної служби України (далі-Комісія) про визнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2018 № 641354/35237656 та зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 07.11.2017 № 223 від 07.11.2017.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.11.2017 ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина" до ДФС України подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 223. Рішенням Комісії № 641354/35237656 від 10.04.2018 в такій реєстрації відмовлено, з огляду на те, що платником податку не надано копії первинних документів щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи) у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Не погоджуючись з даним рішенням, 19.04.2018 позивачем до ДФС України подано скаргу в порядку ст. 56 Податкового кодексу України. Однак вмотивоване рішення за скаргою не надіслано платнику протягом 10-денного строку, тому відповідно до п.п. 56.23.4 статті 56 ПКУ скарга вважається повністю задоволеною на його користь з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку, тобто відповідно з 01.05.2018. За таких обставин позивач вважає, що оскаржуване рішення необхідно визнати протиправним та скасувати, і з метою ефективного захисту прав позивача зобов'язати ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 223 від 07.11.2017.

13.06.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відповідачам встановлено строк для подання відзиву.

Відзив у встановлений судом строк, відповідачами не подано, тому відповідно до приписів статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, відповідно до приписів ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Представником позивача надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули та не повідомили про причини неявки, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відтак суд вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч.4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина" зареєстровано в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.05.2018 № (а.с.18).

07.11.2017 ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина" складено податкову накладну № 223 та подано до ДФС України на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

10.04.2018 Комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняла рішення №641354/35237656 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №223 від 07.11.2017 на загальну суму 297710,40 грн., в тому числі ПДВ 49618,40 грн.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало ненадання платником податку копій документів: первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

19.04.2018 позивачем оскаржено рішення № 641354/35237656 про відмову в реєстрації податкової накладної до Комісії, шляхом подання скарги в електронній формі засобами електронного зв'язку, яка 19.04.2018 прийнята та документ збережено на Центральному рівні, що підтверджується квитанцією №1 (а.с.14).

У скарзі від 19.04.2018 позивач просив Комісію скасувати рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №641354/35237656, та зареєструвати податкову накладну №223 від 07.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За результатами розгляду скарги, пакет не прийнято, оскільки не відповідає стандарту ХМL (помилка структури), про що свідчить квитанція № 2 від 31.05.2018 (реєстраційний номер 34700270).

Позивач вважаючи, що оскільки рішення за результатами розгляду скарги не направлено у строки, визначені п.п. 56.23.4 ст. 56 Податкового кодексу України, то скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків. З цих підстав звернувся до суду за захистом своїх прав.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до положень п. 201.16 ст. 201 ПК України рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Як вже встановлено судом, позивач скористався правом адміністративного оскарження рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної. Так, скаргу на вказане рішення ДФС отримало 19.04.2018, що підтверджується квитанцією № 1, а рішення за результатами розгляду справи направлено ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина" 31.05.2018, що підтверджується квитанцією № 2.

Відповідно до положень ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2 ст.56).

Відповідно до п.56.23. ст.56 Податкового кодексу України оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:

- скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (п.п. 56.23.1);

- скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.п.56.23.2);

- скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим (п.п.56.23.3);

- якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку (п.п. 56.23.4).

Як видно з матеріалів справи, вмотивоване рішення за скаргою ТОВ "Український торгівельний дім "Белшина" від 19.04.2018 на рішення №641354/35237656 про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, не надіслано платнику протягом 10-денного строку, тому відповідно до п.п. 56.23.4 статті 56 ПКУ скарга вважається повністю задоволеною на його користь з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку, тобто відповідно з 01.05.2018.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №223 від 07.11.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Адміністративний позов може містити вимоги про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих положень, зобов'язання вчинити певні дії.

За ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.97; Конвенція набула чинності для України 11.09.97.

За приписами ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» N 3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував: « 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо зобов'язання зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від №223 від 07.11. 2017 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, не надали суду своїх доводів та обґрунтувань щодо заявлених позовних вимог, також не надано відзиву на позов, що в силу ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікується судом як визнання позову.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем згідно платіжного доручення № 488 від 08.06.2018 сплачено судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Таким чином, судовий збір у сумі 1762,00 грн. підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

На підставі ст. 129-1 Конституції України, керуючись ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" (вул. Івана Мазепи, 100, м. Чернігів, 14001, код ЄДРПОУ - 35237656) до Державної фіскальної служби України (вул. Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 39292197), Комісії Державної фіскальної служби України (вул. Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 39292197) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 641354/35237656 від 10.04.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної № 223 від 07.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 223 від 07.11.2017.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (вул. Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ - 39292197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український торгівельний дім "Белшина" (вул. Івана Мазепи, 100, м. Чернігів, 14001, код ЄДРПОУ - 35237656) судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складений 13.07.2018

Суддя І.І. Соломко