Справа № 817/1131/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2018 року м. Рівне №817/1131/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Захарець Ірина Анатоліївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доГоловного територіального управління юстиції у Рівненській області
про стягнення не отриманої заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримки проведення повного розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просила суд стягнути на її користь неотриману заробітну плату в сумі 61051,31грн., середньомісячну заробітну плату за час затримки проведення повного розрахунку в розмірі 60 084,17грн. , а всього на суму 121135,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем в період з липня 2007 року по грудень 2012 року, здійснено їй неправильне нарахування заробітної плати, оскільки схеми посадових окладів визначені в постанові Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268, де зазначено, що в заступників керівників посадові оклади на 3-7 відсотки нижчі, передбаченого схемою посадового окладу відповідного керівника. Однак, посадовий оклад позивачки на її думку, не був приведений у відповідність до постанови. Таким чином, із вказаних підстав, представник позивача просив суд - позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що визначення конкретного розміру посадового окладу за посадою належить до повноважень Міністерства юстиції України, оскарження таких дій позивачем не здійснювалося, жодних звернення ні до Міністерства юстиції України, ні до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області щодо неналежного розрахунку при звільненні не надходило. Відповідач вважає, що відсутні правові підстави для встановлення позивачу вищого посадового окладу ніж той, який передбачався штатними розписами. Згідно абз. б п. 1 ч. 2 Постанови № 268 керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, надається право у межах затвердженого фонду оплати праці: установлювати заступникам керівників, заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, посадові оклади на 3- відсотків нижче передбаченого схемою посадового окладу відповідного керівника. З зазначеного слідує, що посадовий оклад заступника керівника встановлюється у розмірі на 3-7 відсотків нижче, ніж оклад такого керівника, встановлений йому Постановою № 268, а не штатним розписом. Таким чином, розмір посадового окладу позивача був встановлений в межах та згідно порядку, визначеного чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавства. На підставі вищенаведеного за безпідставністю позовних вимог, представник відповідач у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до відомостей з трудової книжки, 02.01.1994 ОСОБА_3 призначена на посаду судового виконавця Корецького району, згідно із наказу № 9 від 28.01.1994 (а.с.13).

Згідно наказу Головного управління юстиції у Рівненській області № 112-к від 19.06.2007 позивачка переведена на посаду заступника начальника відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції, з присвоєнням 12 рангу державного службовця, як така, що успішно пройшла стажування. Підстава заява ОСОБА_3, доповідна записка про результати стажування, подання заступника начальника Корецького районного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 (а.с.97).

Як вбачається із запитів в трудовій книжці, та долученої до матеріалів справи копії наказу Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 279/04/к від 05.05.2015, ОСОБА_3 звільнена із займаної посади у зв'язку з скороченням посади, згідно пункту 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.17, 98).

Разом з тим, позивачка вважає, що відповідачем в період з липня 2007 року по грудень 2012 року, здійснено неправильне нарахування її заробітної плати у зв'язку із невідповідністю встановленого їй окладу схемам посадових окладів визначених у постанові Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268, де зазначено, що в заступників керівників посадові оклади на 3-7 відсотки нижчі, передбаченого схемою посадового окладу відповідного керівника.

До матеріалів справи долучено копії розрахункових листів з червня 2007 року по грудень 2017 року, якими підтверджено розмір нарахованої заробітної плати позивачки та відповідного керівника, із зазначенням встановленого окладу (а.с.31-62).

З огляду на це, ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення на її користь неотриманої заробітної плати в сумі 61051,31грн., середньомісячної заробітної плати за час затримки проведення повного розрахунку в розмірі 60 084,17 грн., а всього на суму 121 135,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 28 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002, у редакції чинній станом на 2007 рік, визначалося, що Типова форма штатного розпису установи затверджується Мінфіном. У разі потреби міністерства та інші центральні органи виконавчої влади за погодженням з Мінфіном можуть установлювати форму штатного розпису для відповідної галузі. Штатний розпис установ затверджується у порядку, визначеному відповідним міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади.

Посадові оклади державних службовців, були затверджені поставною Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова №268).

Згідно із абзацами «а», «б» п. 1 ч. 2 Постанови № 268, надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці:

- установлювати керівникам підрозділів, спеціалістам і службовцям посадові оклади відповідно до затверджених цією постановою схем посадових окладів;

- заступникам керівників, заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, посадові оклади на 3-7 відсотків нижче передбаченого схемою посадового окладу відповідного керівника.

Таким чином, посадовий оклад ОСОБА_3 як заступника керівника встановлюється у розмірі на 3-7 відсотків нижче, ніж оклад такого керівника, встановлений йому Постановою № 268.

Як вбачається із Додатку № 34 до Постанови № 268 станом на 2007 рік, посадовий оклад за посадою «Начальник відділу, головний бухгалтер» встановлювався на рівні 718-747 грн.

Таким чином, посадовий оклад позивачки становив 696,00грн., де 733 грн. (середній посадовий оклад по вилці окладів за посадою керівника), що на 5% нижче ніж посадовий оклад її керівника (з врахуванням заокруглень), тобто начальника відділу ДВС Корецького управління юстиції.

Зазначений посадовий оклад «заступника начальника відділу» у розмірі 696,00 грн., наведений у зведеному штатному розписі районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Головного управління юстиції у Рівненській області, станом на 01.05.2007, затверджений заступником Міністра (а.с.109-110).

Постановою КМУ №34 від 06.02.2008 внесені зміни до Постанови №268, якими передбачалося, що посадові оклади державних службовців піднімаються з 01.02.2018 на 45% від розміру, встановленого штатним розписом. Таким чином, з лютого 2008 року, посадовий оклад позивача становив 1009,00 грн., що також підтверджено зведеним штатним розписом районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Головного управління юстиції у Рівненській області, станом на 01.02.2008, затверджений заступником Міністра(а.с.111-112).

У 2009 році посадовий оклад позивача був підвищений до 1156,00 грн. і виплачувався до грудня 2012 року, що також підтверджено зведеним штатним розписом районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Головного управління юстиції у Рівненській області, станом на 01.02.2008, на 01.01.2010 затверджений заступником Міністра (а.с.113-114, 115-116).

Що стосується посадового окладу керівника позивачки, то суду необхідно зазначити наступне.

Так, ОСОБА_6 займала подвійну посаду заступника начальника Корецького районного управління юстиції - начальника відділу державної виконавчої служби, у зв'язку з чим, враховуючи більший обсяг повноважень, її посадовий оклад визначався не за посадою начальника відділу, а за посадою «заступника начальника Корецького районного управління юстиції», а саме на 5% нижче ніж посадовий оклад начальника районного управління юстиції.

Додатком № 34 до Постанови №268 станом на 2007 рік посадовий оклад за посадою «Керівник управління, відділу, іншого структурного підрозділу держадміністрації, відділення, головний архітектор» встановлюється на рівні 941 - 968 грн. Згідно штатного розпису посадовий оклад керівника управління юстиції становив 954,00 грн., а оклад заступника керівника управління відповідно становив 906,00 грн., що підтверджено зведеним штатним розписом районних, міських, міськрайонних управлінь юстиції Головного управління юстиції у Рівненській області, станом на 01.05.2007.

Надалі посадові оклади, в тому числі і керівника позивачки збільшувалися, відповідно до внесених змін до Постанови №268.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що доводи позивачки ОСОБА_3 щодо неправильного нарахування їй заробітної плати, за період з липня 2007 року по грудень 2012 року, - не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Зважаючи на те, що керівник позивачки займала подвійну посаду заступника начальника та начальника відділу державної виконавчої служби, то її посадовий оклад визначався із посади заступника начальника районного управління юстиції.

Натомість, враховуючи те, що ОСОБА_3 займала посаду заступника начальника відділу державної виконавчої служби корецького районного управління юстиції, то їй правомірно обраховано посадовий оклад у розмірі на 3-7 відсотків нижче, ніж оклад за посадою начальника відділу згідно постанови, а не штатного розпису.

Більше того, необхідно звернути увагу, що у суду відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_3, вважаючи наявність порушення свого права, - оскаржувала протиправність відповідача та Міністерства юстиції України щодо встановлення та затвердження їй посадового окладу у штатному розписі.

Відповідно до ст. 117 КзПП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки у ході розгляд спору судом не встановлено невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, то позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення середньомісячної заробітної плати за час затримки проведення повного розрахунку в розмірі 60 084,17 грн. також до задоволення не підлягають.

З огляду на наведене позовні вимоги про стягнення на користь позивачки неотриманої заробітної плати в сумі 61051,31грн., середньомісячної заробітної плати за час затримки проведення повного розрахунку в розмірі 60 084,17грн., а всього на суму 121 135,00 грн. - не підлягають задоволенню.

Також суд звертає увагу, що надані до матеріалів власноручно здійснені позивачкою обрахунки донарахування заробітної плати за період роботи з 2007 року по 2012 рік, не можуть прийматися судом як належні та допустимі докази по справі, в розумінні КАС України, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цими приписами Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом), тобто органи одних гілок державної влади не вправі перебирати на себе функції і повноваження інших гілок влади.

Зважаючи на вказаний конституційний принцип, суд не може підміняти державний орган, та визначати розмір посадового окладу та донараховувати суми заробітної плати, відповідно до окладу, оскільки це належить до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач не довів правомірності обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача не правомірні, не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для застосування статті 139 КАС України - у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (, вул.Замкова,29,м.Рівне,33028) про стягнення не отриманої заробітної плати та середньомісячного заробітку за час затримки проведення повного розрахунку - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 липня 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.