Справа № 9901/675/18
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 липня 2018 року

Київ

справа №9901/675/18

адміністративне провадження №П/9901/675/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Желтобрюх І.Л., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду як до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради правосуддя щодо неповідомлення результату розгляду скарги щодо дисциплінарного проступку судді Центрального районного суду м. Миколаєва - ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача повідомити про результати розгляду скарги щодо дисциплінарного проступку судді Центрального районного суду м. Миколаєва - ОСОБА_2

Дослідивши матеріали позову, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю (частина 1 статті 5 КАС України).

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені статтею 266 КАС України.

Статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема частиною першою цієї статті, встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 3) законності актів Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; 4) законності рішень Вищої ради правосуддя, ухвалених за результатами розгляду скарг на рішення її Дисциплінарних палат.

Згідно з пунктами 4, 9 частини п'ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що порушили її право, та повинна вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Пунктом 5 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Відповідно до статті 161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Утвердження правової держави відповідно до положень статті 1, другого речення частини 3 статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

У позовній заяві не зазначено чітко зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача. Зокрема, у позовній заяві відсутні будь-які доводи стосовно допущення Вищою радою юстиції як колегіальним органом порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено, які саме його права, свободи чи інтереси порушені відповідним суб'єктом владних повноважень.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для її усунення шляхом подачі уточненої позовної заяви (уточнених вимог) із зазначенням обґрунтування мотивів звернення до суду (в частині зазначення порушення відповідачем прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів саме позивача з посиланням на норми права) та наданням доказів на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги

З огляду на вищенаведене, позивачу необхідно привести позовні вимоги, у відповідність до вимог статей 160, 161 КАС України, з урахуванням положень статті 266 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу терміну для усунення недоліків.

Керуючись статтями 22, 160, 169, 248, 266 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії залишити без руху.

2.Встановити позивачу строк для усунення встановлених судом недоліків позовної заяви протягом 3 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3.Роз'яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя І.Л. Желтобрюх