Справа № 233/1146/18
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р. Справа№233/1146/18

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шинкарьової І.В.,

при секретарі судового засідання Заїченко Я.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Голови Ільнівської сільської ради про визнання дій винними в ненаданні письмової відповіді, та зобов'язання надати письмову відповідь на поставленні на особистому прийомі 06 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2018 року Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Голови Іллінівської сільської ради, в якому просить суд:

Признати дії голови Іллінівської громади ОСОБА_5 протиправними;

Зобов'язати виконати певні дії по упорядкуванні конфлікту.

Ухвалою від 23 квітня 2018 року було залишено без руху позовну заяву.

Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви. Позивач у своєму клопотанні від 07 травня 2018 року відмовився від попередньої редакції прохальної частини позову, відмовишсь від пункту в якому просив зобов'язати виконати певні дії по упорядкуванні конфлікту.

У судовому засіданні 21 червня 2018 року позивач уточнює позовні вимоги, відмовившись від попередніх в яких просив зобов'язати виконати певні дії по упорядкуванні конфлікту, та просить суд:

- зобов'язати голову Ільїнівської громади надати письмову відповідь на питання поставлені на особистому прийомі 06 лютого 2018 року;

- зобов'язати відповідача сплати витрати на проїзд до Донецького адміністративного суду та назад у сумі (не зазначено) грн.

- зобов'язати відповідача сплатити моральну шкоду, яку оцінює позивач в 6000 грн.

Заявою від 05 липня 2018 року позивач просить «відмінити» його вимоги « - зобов'язати відповідача сплати витрати на проїзд до Донецького адміністративного суду та назад у сумі (не зазначено) грн., - зобов'язати відповідача сплатити моральну шкоду, я яку оцінює позивач в 6000 грн.», які заявлені у уточнені позовних вимог 21 червня 2018 року, та залишає лише вимогу щодо:

- зобов'язати голову Іллінівської громади надати письмову відповідь на питання поставлені на особистому прийомі 06 лютого 2018 року;

У судовому засіданні 12 липня 2018 року позивач зазначив, що наполягає на двох позовних вимогах, а саме визнання дій відповідача винними в ненаданні письмової відповіді, та зобов'язання надати письмову відповідь на поставленні на особистому прийомі 06 лютого 2018 року питаннях.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06 лютого 2018 року позивач з'явився на особистий прийом до Голови Іллінівської сільської ради. Як стверджує позивач, у ході бесіди з відповідачем, були поставленні на обговорення деякі питання на які позивач просив надати письмову відповідь. Письмову відповідь позивач так і не отримав, зазначивши, що сплинуло майже шість місяців потому.

Тому позивач вважає, що порушенні його права як громадянина України з посиланням на норми статті Конституції України, Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

18 грудня 2017 року від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому зокрема зазначено, що під час усного прийому у відповідача було надано всі відповіді у усній формі позивачу, тому відповідач вважає, що права позивача не порушені. Просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Ухвалою від 14 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено засідання по справі на 12 червня 2018 року об 11 год.00 хв.

В судовому засіданні 12 червня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом, керуючись ст. 223 КАС України , була оголошена перерва до 21 червня 2018 року на 16:00 год., про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні 21 червня 2018 року Донецьким окружним адміністративним судом, керуючись ст. 223 КАС України , була оголошена перерва до 05 липня 2018 року на 13:30, про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

Сторони до судового засідання з'явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України.

Відповідач - Голова Іллінівської сільської ради - є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста, обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування строком на п'ять років в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях. Сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень (Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 № 280/97-ВР у редакції від 04.07.2012)

06 лютого 2018 року , позивач разом з громадянином ОСОБА_7 був на прийомі у кабінеті голови громади. Як стверджує позивач, було звернено прохання до голови Іллінівської сільської ради про надання відповідей, які були задані на прийомі, у письмовій формі.

Позивач стверджує, що бездіяльність відповідача принизило його гідність та ділову репутацію, як помічника - консультанта народного Депутата України ОСОБА_6

Відповідач у судовому засіданні надав суду документи, а саме копію журналу особистого прийому громадян Іллінівської сільським головою та пояснення щодо реагування на усне звернення позивача під час особистого прийому.

Відповідач пояснює, що позивач не виловлював чіткого і конкретного бажання надати на ці ж само питання письмову відповідь. Стверджує, що позивач надав усні питання на які безпосередньо на місці отримав відповідь, тому відповідач діяв у відповідності до статті 22 Закону України «Про звернення громадян» та не порушував права позивача.

На відзив відповідача позивач заперечував та привів свідка до судового засідання, який міг підтвердити, що ОСОБА_1 дійсно звернувся до голови громади з проханням надати письмову відповідь на задані ним питання.

У судовому засіданні, свідок, ОСОБА_7 надав свідчення суду про те, що дійсно знаходився на прийомі у відповідач разом з ОСОБА_1, зазначив що був присутній лише спочатку особистого прийому, та чув що позивач казав що йому бажано отримати письмову відповідь на запитання. Після отриманих усних відповідей ОСОБА_7 покинув кабінет залишивши позивача та відповідач продовжувати бесіду у двох.

Заслухавши сторін, свідків, розглянувши усі клопотання та заперечення, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про звернення громадян" від 02 жовтня 1996 року № 393/96 регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно преамбули Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР, цей закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв'язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Відповідно ч. 6 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян", письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частиною 1 ст. 15 "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 20 "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про звернення громадян» керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян. Прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян. Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками. Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення. Про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

Таким чином, Законом України «Про звернення громадян» чітко прописано порядок прийому громадян із зверненнями, та передбачено, що у випадку якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення, про результати розгляду громадянину повідомляється письмово або усно, за бажанням громадянина.

В судовому засіданні позивач підтвердив, що на особистому прийомі відповіді відповідачем були надані, він бажає щоб це йому додатково оформили письмово.

Оцінюючи надані пояснення свідка, суд не приймає їх у якості доказів, оскільки як зазначав свідок він був присутній лише с початку розмови, та не може свідчити про те що відбувалось після того як він пішов, та на чому домовились сторони.

Як вже зазначалось 06 лютого 2018 року позивачу була надана відповідь відповідачем в усній формі на особистому прийомі, про свідчить запис у журналі особистого прийому громадян Іллінівським сільським головою /а.с.62- 63/

Усі звернення громадян на особистому прийомі реєструються. Якщо вирішити порушені в усному зверненні питання безпосередньо на особистому прийомі неможливо, воно розглядається у тому ж порядку, що й письмове звернення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час особистого прийому були надані усі відповіді, на задані позивачем питання, у усній формі. Позивач підтвердив, що його питання не відносилось до питань які не можливо вирішити на особистому прийомі, та що у письмова відповідь йому потрібна додатково.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що Законом України «Про звернення громадян» за наслідками особистого прийму передбачено письмову відповідь за бажанням громадянина, лише у випадку якщо вирішити питання під час прийому не можливо. Таким чином відповідачем не порушені права позивача, щодо своєчасності надання відповіді на його звернення.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вказує, що позивач не спростував та не надав жодного доказу, щодо звернення до відповідача у відповідній формі для отримання саме письмової відповіді на питання поставлені на особистому прийомі 06 лютого 2018 року.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 72, 73, 75, 77, 90, 139, 205, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Голови Ільнівської сільської ради ОСОБА_5 про визнання дій винними в ненаданні письмової відповіді, та зобов'язання надати письмову відповідь на поставленні на особистому прийомі 06 лютого 2018 року - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошено у судовому засідання 12 липня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлений 17 липня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Шинкарьова І.В.