Справа № 825/1901/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1901/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шашери М.О.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Мисливсько-рибальського підприємства Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Мисливсько-рибальське підприємство Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області та просить:

1. Скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-006/0080/46 від 27.03.2018, винесену першим заступником начальник Управління Держпраці в Чернігівській області 27.03.2018.

2. Визнати дії протиправними з винесення інспектором праці Управлінням Держпраці в Чернігівській області ОСОБА_4 07.03.2018 припису про усунення виявлених порушень № 25-01-006/0049 та визнати дії протиправними з винесення акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-006/0080 від 07.03.2018.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач, згідно мораторію на проведення перевірок, який встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік», взагалі не мав право на проведення інспектування позивача.

Окрім того, позивач вказав, що відповідач безпідставно та не обґрунтовано визначив, що громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 позивачем було допущено до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказами чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу. При цьому, протиправно проігнорувавши той факт, що між позивачем та цими особами було укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В період часу з 03.03.2018 по 07.03.2018, згідно направлення на проведення контрольного заходу від 28.02.2018 № 212, компетентним співробітником відповідача було проведене інспекційне відвідування Мисливсько-рибальського підприємства Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок (далі позивача, МРП) з питань додержання законодавства про працю.

Інспектування позивача проводилось за період часу з 01.01.2017 по 07.03.2018.

За результатами відвідування було складено акт № 25-01-006/0080 від 07.03.2018.

За результатами вказаного інспектування відповідачем також було складено припис про усунення виявлених порушень № 25-01-006/0049 від 07.03.2018.

29.03.2018 позивачем було отримано постанову про накладення штрафу № 25-01-006/0080/46 від 27.03.2018, винесену першим заступником начальник Управління Держпраці в Чернігівській області 27.03.2018, в розмірі 1340280 гривень.

Зазначену постанову мотивовано тим, що працівників позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 фактично допущено до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказами чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій з винесення акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-006/0080 від 07.03.2018 та з винесення інспектором праці Управлінням Держпраці в Чернігівській області ОСОБА_4 07.03.2018 припису про усунення виявлених порушень № 25-01-006/0049, суд зазначає наступне.

Проведення контрольних заходів компетентними співробітниками відповідача регламентується порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 (далі Порядок).

Вказаний Порядок передбачає, що за результатами проведення контрольного заходу, в тому числі і інспектування, компетентними особами органу, що проводить такий захід, складається відповідний акт.

У разі виявлення порушень норм та приписів діючого законодавства особою, що перевіряється, передбачено обовязок особи, що перевіряє скласти та направити особі, що перевірялась припису про усунення виявлених порушень.

З матеріалів справи вбачається, що інспектування позивача проводилось компетентними співробітниками відповідача, які діяли на підставі направлення, у присутності представника позивача і, за наслідками інспектування склали відповідний акт.

За таких підстав, судом встановлено, що складаючи відповідний акт, співробітники відповідача діяли провомірно, підставно та в межах своєї компетенції і їх дії, в цій частині, не можуть бути визнані протиправними.

З тексту представлено суду акту вбачається, що в ході інспектування було виявлено ряд порушень і , діючи відповідно Порядку, компетентними співробітниками відповідача було складено та направлено позивачу припис, про усунення виявлених недоліків.

На момент складання припису, доказів спростування наявності вказаних у акті інспектування порушень не було.

Тобто, складаючи відповідний припис, співробітники відповідача діяли провомірно, підставно та в межах своєї компетенції і їх дії, в цій частині, не можуть бути визнані протиправними.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що позов, в частині визнання протиправними дій з винесення акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-006/0080 від 07.03.2018 та з винесення інспектором праці Управлінням Держпраці в Чернігівській області ОСОБА_4 07.03.2018 припису про усунення виявлених порушень № 25-01-006/0049, не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-006/0080/46 від 27.03.2018, винесену першим заступником начальник Управління Держпраці в Чернігівській області 27.03.2018, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України передбачено, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У свою чергу, оскільки акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № 25-01-006/0080 від 07.03.2018 та прийнята на його підставі постанова про накладення штрафу від 07.03.2018 тягне за собою правові наслідки у вигляді грошового стягнення в розмірі 1 340 280 гривень, то таке рішення, незалежно від форми його оформлення, повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Зважаючи на наведене, орган владних повноважень мав належним чином мотивувати, чому прийняв саме таке рішення, а не інше.

З поданих суду доказів вбачається, що в період часу з 01.01.2017 по 31.12.2017 у Мисливсько-рибальському підприємстві Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок в трудових відносинах перебувало 107 працівників, з них 60 за основним місцем роботи та 47 за сумісництвом, а не 60 як це вказано в акті інспектування.

При цьому, ще 12 осіб, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, надавали послуги підприємству за цивільно-правовими угодами договорами на виконання робіт (надання послуг) по веденню мисливського господарства протягом 2017 року шляхом укладення короткострокових договорів.

Приймаючи рішення про накладення стягнення, відповідач, в абзаці 2 постанови ( т. 1, а. с. 29) констатував, що працівників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 було фактично допущено до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску за загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу.

При цьому таке рішення не містить обґрунтувань чому з цими працівниками не можна було укладати договори цивільно-правового характеру, а необхідно було укладати саме трудові договори відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Судом встановлено, що згідно штатного розкладу МРП, який затверджено президією засновника, згідно п. 6.2 Статуту МРП, на підприємстві позивача значиться 107 штатних одиниць, а фактично було зайнято 106 (вільна посада водія).

З них, в якості єгерів працювало 93 особи. Така кількість єгерів зумовлена тим, що позивач організовує свою роботу на основі проекту організації розвитку МРП, згідно проекту встановлено необхідну чисельність єгерського складу по 9 відділенням МРП, яка складає 87 чоловік.

Також, МРП уклало інвестиційні договори з метою найбільш ефективного вирішення завдань по збереженню, відтворенню та раціональному використанню мисливських тварин, а тому додатково задіяло для цього ще 6 чоловік.

Аналізуючи зміст договорів на виконання робіт (надання послуг) по веденню мисливського господарства відповідач виказав умовне твердження, що вони «практично нічим не відрізняються від посадових обовязків «Єгеря».

Суд вказує на те, що зміст формулювання «практично нічим не відрізняються» є оціночним судженням та не є підставою для накладення стягнення.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що наявність згідно штатних розписів за 2017-2018 роки посад «єгеря», автоматично забороняє брати на роботу працівників за цивільно-правовими договорам, оскільки таке твердження не ґрунтується на законі. А саме, ч. 1 ст. 6 Цивільного кодексу України передбачає, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст. 627 ЦПК України вказує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, судом встановлено, що укладаючи договори на виконання робіт (надання послуг) по веденню мисливського господарства з зазначеними вище особами, позивач діяв правомірно, в межах своїх прав визначених нормами цивільного законодавства.

Також, слід зазначити, що пункти 2.1 договорів на виконання робіт (надання послуг) по веденню мисливського господарства, на які посилався відповідач, як на підтвердження факту існування трудових відносин фактично сторонами договорів не виконувались. Зазначене стосується дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, законодавства з охорони праці, охорони мисливських угідь, здійснення заходів по затриманню та доставці порушників в місцеве відділення УМВС і таке інше.

Вказане підтверджується показаннями допитаних вході судового засідання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11

З представлених суду доказів вбачається, що необхідність залучення додатково осіб, з якими було укладено договори, було зумовлено тим, що згідно рішень Державної надзвичайної протиепізоотичної комісії при КМУ, Чернігівській обласній державній адміністрації та райдержадміністраціях (ДНПК) протягом останніх двох років на територіях мисливських угідь позивача проводились заходи щодо депопуляції диких кабанів, в звязку з африканською чумою свиней. З метою виконання цих заходів і були залучені додатково особи.

Окремо слід зазначити, що станом на час проведення перевірки, всі договори на виконання робіт (надання послуг) по веденню мисливського господарства були виконані і їх дія була припинена.

Стосовно виявлення фактів відсутності повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівників на роботу та посилання на Постанову КМУ №413 «Про порядок повідомлення Державної фіскальної служби та її територіальними органами про прийняття працівника на роботу», слід зазначити, що таке повідомлення не повинно було направлятись, оскільки, з зазначеними особами у позивача трудові відносини були відсутні.

З твердження представників позивача вбачається, що по кожному з договорів цивільно правового характеру було сплачено єдиний соціальний внесок у повному розмірі і даний факт ніким не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст. 213 ЦКУ зміст правочину може бути витлумачений його стороною (сторонами).

Будучи стороною вказаних правочинів та, наділеними правом тлумаченні змісту власних договорів в силу вимог ч.1 ст. 213 ЦКУ, допитані в ході судового засідання свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11 вказали, що зміст вказаних договорів не мав не меті пряме або опосередковане їх працевлаштування до позивача.

Доказів того, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 мали інше розуміння вказаних договорів у період їх укладення чи виконання, суду не представлено.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_5 про те, що виконуючи умови цивільно- трудового договору по депопуляції поголівя диких свиней, він фактично виконував свої обовязки єгеря УТМР, з тих підстав, що будучи допитаним в ході судового засідання свідок не зміг пояснити суду які ж саме, в цей час, він виконував обовязки як єгерь.

Надаючи оцінку показанням цього свідка, суд також зазначає, що на момент подання заяви до відповідача про перевірку позивача, свідок був звільнений з роботи та мав неприязні стосунки з керівництвом позивача, що і підтвердив в ході судового засідання.

Також, на запитання суду, позивач не зміг вказати правильну назву організації в якій він працює на теперішній час та пояснити. На запитання суду: в чому саме полягають його функціональні обовязки за посадою в цій організації, відповідав загальними фразами, проявляючи свою необізнаність в цьому питанні.

Щодо, відсутності у відповідача права проводити інспекційне відвідування (перевірку) дотримання вимог законодавства про працю позивачем та, відповідно, приймати на підставі такого інспектування рішення про накладення штрафу, в силу вимог Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» суд зазначає наступне.

Інспектування відповідача відбулося на підставі звернення ОСОБА_5 про перевірку правильності оформлення з ним трудових відносин позивачем.

За таких обставин відповідач, відповідно до Правил, був зобовязаний провести інспектування позивача і, в такому разі, мораторій на проведення перевірок в встановлений Законами України «Про державний бюджет на 2017 рік» та «Про державний бюджет на 2018 рік» в даних правовідносинах не застосовується.

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 25-01-006/0080/46 від 27.03.2018, винесена першим заступником начальник Управління Держпраці в Чернігівській області 27.03.2018, не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню, а позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тобто з Управління Держпраці у Чернігівській області на користь Мисливсько-рибальського підприємства Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок необхідно стягнути 881 грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення штрафу № 25-01-006/0080/46 від 27.03.2018, винесену першим заступником начальник Управління Держпраці в Чернігівській області 27.03.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Держпраці у Чернігівській області ( ) на користь Мисливсько-рибальського підприємства Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок (30449592) 881,00 грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 липня 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот