Справа № 810/1008/18
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1008/18 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

Суддів: Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі: Кривді В.І.

за участю:

позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Серебрякової Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - Відповідач, ГУ ПФУ в Київській області) у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку позивачу із 01.01.2016 пенсії відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанов КМ України від 09.03.2006 № 947, від 11.11.2015 № 988, та довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Київській області від 17.05.2017 № К-5134 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2016,

- зобов'язати відповідача здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії, та провести її виплату із урахуванням виплачених коштів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині, яким задовольнити позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, які прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначена та виплачується пенсія за вислугою років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ».

У лютому 2018 року позивач звернувся до ГУ ПФ України у Київській області із заявою щодо видачі довідки про розмір його пенсії, перерахованої згідно із Законом України від 23.12.2015 № 900 «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» та Постановою КМ України від 11.11.2015 № 988. Також, просив здійснити перерахунок його пенсії відповідно до вимог вказаного закону починаючи із 01.01.2016.

Листом від 22.02.2018 № 595/С-01 ГУ ПФ України у Київській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку та виплати пенсії із посиланням на те, що перерахунок та виплата пенсії можливі лише після надходження додаткових коштів з Державного бюджету України.

Не погоджуючись з вищезазначеними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що збільшення грошового забезпечення поліцейських, які за своїми складовими є ідентичним грошовому забезпеченню колишніх працівників міліції, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача з моменту виникнення в останнього такого права - 01.01.2016 року. Невиконання відповідного обов'язку відповідачем після отримання довідки про розмір грошового забезпечення позивача свідчить про протиправну бездіяльність останнього, що згідно практики Європейського суду з прав людини, не може бути виправдана відсутністю фінансування.

Між тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виплатити позивачу перераховану пенсію з 01.01.2016 року, суд першої інстанції акцентував увагу на прийняту Кабінетом Міністрів України постанову від 21.02.2018 року №103, якою врегульовано питання виплати вказаних пенсій.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Київській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Дані обставини сторонами не оспорюються.

За наслідками розгляду звернення ОСОБА_3, листом від 22.02.2018 № 595/С-01 ГУ ПФ України у Київській області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку та виплати пенсії із посиланням на те, що перерахунок та виплата пенсії можливі лише після надходження додаткових коштів з Державного бюджету України.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ряду положень Закону України «Про Національну поліцію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріями осіб», суд першої інстанції, не заперечуючи право позивача на перерахунок та виплату пенсії, прийшов до висновку про неможливість здійснення її виплати з 01.01.2016 року, оскільки відповідне питання нормативно врегульоване постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103.

Проте, зазначений висновок суду першої інстанції не відповідає нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.

Частиною 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Тобто, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 (далі - Порядок №45), перерахунок раніше призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту - Закон) пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 затверджено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно абз. 2 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивач, як колишній працівник міліції та пенсіонер органів внутрішніх справ, має право на здійснення перерахунку розміру пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988.

Правовими положеннями Порядку № 45 регламентовано, що перерахунок раніше призначених пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які маю прав на пенсію. На підставі такого рішення Міністерство внутрішніх справ України повинно повідомити у п'ятиденний строк Пенсійний фонд України про підстави для перерахунку пенсій відповідним категоріям осіб, а останній, в свою чергу повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від МВС України своїм головним управлінням в областях про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсія яких підлягає перерахуванню. Після складання таких списків та подання їх відповідним органам, уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної у списку та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФ України. Довідки видаються на осіб, які звільнені із служби.

Отже, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Пенсійного фонду України, так і відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, у листі від 22.02.2018 № 595/С-01 відповідачем зазначено, що довідка про розмір грошового забезпечення позивача від 17.05.2017 року №К-5134 надійшла до ГУ ПФ в Київській області, тобто до моменту звернення ОСОБА_3 з вимогою про перерахунок пенсії, відтак правових підстав для нездійснення перерахунку пенсії позивачу у суб'єкта владних повноважень не було.

При цьому, викладене у даному листі твердження ГУ ПФ в Київській області про те, що питання перерахунку та виплати перерахованих пенсій буде забезпечено після виділення коштів з Державного бюджету України, є протиправним та необґрунтованим виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» зауважив, що реалізація особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, є безпідставними. Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

З урахуванням наведеного, оскільки інших підстав відмови у перерахунку пенсії у відповіді ГУ ПФ в Київській області не зазначено, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності відповідача та непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Таким чином, оскільки положеннями ч. 3 ст. 51 вказаного Закону не передбачено обмеження строку перерахунку пенсії, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність його проведення з 01.01.2016 року.

Разом з тим, надаючи оцінку висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для проведення позивачу виплати пенсії з 01.01.2016 року з огляду на встановлення постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 інших строків здійснення таких виплат, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком та звертає увагу на наступне.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» регламентовано особливий порядок, процедуру та етапи перерахунку пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01.01.2018 року.

Разом з тим, як було встановлено раніше, право на перерахунок пенсії виникло у позивача на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей».

Натомість, постанова Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 року № 103 (далі - Постанова №103) не змінює регулювання правовідносин з приводу перерахунку пенсій колишнім працівникам міліції на Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року, а лише визначає порядок виплати перерахованих пенсій.

При цьому суд першої інстанції не врахував, що звернення ОСОБА_3 із вказаним позовом 01.03.2018 року та виникнення спірних правовідносин, починаючи з 01.01.2016 року, унеможливлює застосування до них положень нормативного акту, який набрав чинності 24.02.2018 року.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, право на перерахунок пенсії у позивача виникло на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», а не Постанови № 103, а відтак право на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року є абсолютним та не може відстрочуватися в часі, а наведені правила щодо відстрочення виплат не мають правового значення в силу вищенаведених вимог Закону.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши наявність у позивача права на перерахунок пенсії з 01.01.2016 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей», помилково застосував до спірних правовідносин положення Постанови №103, яка набрала чинності з 24.02.2018 року та не регламентує перерахунок і виплату пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, на підставі судового рішення, а відтак безпідставно обмежив беззаперечне право ОСОБА_3 на виплату перерахованої пенсії з 01.01.2016 року.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов'язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального права.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснити ОСОБА_3 виплату неотриманої суми пенсії з 01 січня 2016 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в указаній частині задовольнити, виклавши абзац п'ятий резолютивної частини рішення суду наступним чином:

« Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Ярославська, 40, м. Київ, ) виплатити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з 01 січня 2016 року суму неотриманої перерахованої відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області про грошове забезпечення від 17.05.2017 № К-5134 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських ».

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 329 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач: М.І. Кобаль

Судді: Л.В. Губська

О.В. Епель