Справа № 466/952/18
Суддя: Свірідова В. В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/952/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретар с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Рівенської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил

в с т а н о в и в:

12.02.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Рівенської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, в якій просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил Рівенської митниці Державної фіскальної служби № 0566/20400/17 від 19 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 Митного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.02.2016р. позивачем було ввезено транспортний засіб марки «BMW 530» д.н.з. «ЗАР5605» (надалі - транспортний засіб) на територію України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС, по «зеленому коридору» в митному режимі «транзит» .

Вказаний транспортний засіб був в тимчасовому користуванні гр. ОСОБА_2. Під час керування транспортним засобом на ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за порушення вимог ПДР серії ЕАА №18305 від 21.05.2016р.

29.01.2018 року, від державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області, позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження щодо нього та стягнення штрафу в сумі 8500 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі виконавчого документа: постанови Рівенської митниці ДФС про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.469 МК України №0566/20400/17 від 19.10.2017р. Дата ознайомлення з матеріалами справи підтверджується розпискою на супровідному листі.

Так, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню в судовому порядку з таких підстав.

Відповідачем було встановлено факт користування позивачем вказаним вище транспортним засобом та такі обставини були кваліфіковані як користування товарами. митне оформлення яких не закінчено без дозволу органу доходів і зборів.

У фабулі постанови відповідач посилається на правові норми митного законодавства, які регулюють митний режим «транзит», вимоги до такого митного режиму та пов'язані з ними митними формальностями.

Зокрема ч. 3 ст. 325 МК України, користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Проте, постанова винесена за начебто неправомірні дії, які передбачені обєктивною стороною ч.2 ст. 469 МК України, а саме: зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів. А в даному випадку відповідач звинувачує позивача в частині порушення митних правил, а саме: розпорядився без дозволу органу доході і зборів автомобілем, який перебуває під митним контролем та митне оформлення яких не закінчено.

Згідно п.23, ч.1, ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Пунктом 5 ч.1 ст.4 МК України передбачено, що випуск товарів - надання органом доходів і зборів права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що вказаний транспортний засіб пройшов митне оформлення в частині випуску товару, (тобто надання органом доходів і зборів права на користування), оскільки посадовими особами Львівської митниці ДФС під час ввезення його на територію України було здійснено всі митні формальності та допущено транспортний засіб для користування на території України з метою виконання вимог митного режиму «транзит».

В такому разі транспортний засіб марки «BMW 530» д.н.з. ЗАР5605 не може трактуватися як такий щодо якого митне оформлення не закінчено, відповідно не може бути предметом вчинення порушення митних правил передбачених ч.2 ст. 469 МК України.

Згідно норми ч.2 ст. 469 МК України, передбачено виключні підстави вчинення правопорушення шляхом користування або розпорядження товаром, а саме: 1. Зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено; 2. Зміна стану товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі.

Відповідно вказаний транспортний засіб не перебуває в митному режимі «тимчасового зберігання на митному складі» а також щодо нього не проводилась зміна стану.

Тим більше, об'єктивна сторона ч.2 ст.469 МК України передбачає, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів.» проте відповідачем встановлено лише факт користування транспортним засобом ОСОБА_4.

Факт розпорядження позивачем транспортним засобом в формі передачі в користування іншій особі відповідачем жодним чином не обгрунтовано та не доказано. Відповідач посилаючись на передачу в формі розпорядження без дозволу органу доходів і зборів не надає належних доказів фату передачі в користування транспортного засобу. Відповідачем в оскаржуваній постанові жодним чином не доведено факту розпорядження мною транспортним засобом. Невідомо, яким чином ОСОБА_4 заволодів таким транспортним засобом.

Відтак вважаю, що відповідач дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України та незаконно виніс оскаржувану постанову.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. В останнє судове засідання не зявився, однак надіслав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Рівненської митниці Державної фіскальної служби № 0566/20400/17 від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривень, а саме за те, що ОСОБА_2 розпорядився без дозволу органу доходів і зборів автомобілем марки «BMW 530» д.н.з. ЗАР5605, який перебуває під митним контролем та митне оформлення якого не закінчено (а.с.6-7).

Вирішуючи питання про те, чи прийнято постанову відповідача в справі про порушення митних правил № 0566/20400/17 від 19 жовтня 2017 року на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил (ст. 488 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 522 Митного кодексу України, справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються митними органами.

У відповідності до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Так, спірна постанова винесена заступником начальника Рівненської митниці ДФС ОСОБА_5, що узгоджується з положеннями ст.ст. 490, 522, 523 МК України, які визначають суб'єктний склад посадових осіб, які мають право на складання протоколу про порушення митних правил та винесення постанов про накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту постанови про порушення митних правил від 19.10.2017 року № 0566/20400/17 слідує, що вона складена у відсутності позивача.

Крім того, судом встановлено, що 03.02.2016р. позивачем було ввезено транспортний засіб марки «BMW 530» д.н.з. «ЗАР5605» на територію України в зоні діяльності Львівської митниці ДФС, по «зеленому коридору» в митному режимі «транзит». Вказаний транспортний засіб був в тимчасовому користуванні позивача ОСОБА_2. Під час керування транспортним засобом на ОСОБА_3 працівниками патрульної поліції було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення за порушення вимог ПДР серії ЕАА №18305 від 21.05.2016р.

29.01.2018 року, від державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області, позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження щодо нього та стягнення штрафу в сумі 8500 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена на підставі виконавчого документа: постанови Рівенської митниці ДФС про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.469 МК України №0566/20400/17 від 19.10.2017р., з якою він ознайомився 29.01.2018 року, що підтверджується розпискою на супровідному листі (а.с.10).

Згідно ст. 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Відповідно до ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника (ч. 1).

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил (ч. 2 ст. 526).

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (ч. 4 ст. 526).

Проте, матеріали справи не містять доказів виконання Митницею приписів ч. 2 ст. 526 МК України щодо повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, за результатами якого була винесена спірна постанова, а саме відсутнє поштове повідомлення про вручення відправлення чи особисті розписки позивача про ознайомлення з датою розгляду справи. Відзиву відповідачем подано не було, як і не подано жодного доказу, який би стверджував про те, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, за результатами якого була винесена спірна постанова.

Відповідно до ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Суд зазначає, що обов'язок по дотриманню прав, свобод та інтересів особи, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил лежить саме на посадових особах митниці, які здійснюють провадження у справі про порушення митних правил. Однак стосовно позивача цей обов'язок не було дотримано посадовими особами Митниці, які розглядали відносно позивача справу про порушення митних правил.

З огляду на відсутність доказів повідомлення позивача про розгляд справи про порушення митних правил, суд вважає, що відповідачем не забезпечено право позивача бути присутнім під час розгляду справи, в результаті чого позивач був позбавлений права подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тощо.

Такі порушення на думку суду не можуть вважатися суто формальними, а є достатніми для судового захисту прав позивача шляхом скасування оскаржуваної постанови про порушення митних правил.

Оцінюючи доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 469 МК України, суд виходить з наступного.

Дана норма Митного кодексу передбачає наступне: зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність та інше.

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання відповідач чи представник відповідача не зявився, крім того не представили суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, згідно з ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання субєктом владних повноважень принципів правомірної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в спірній постанові не наведено належних доказів вини позивача в порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 469 МК України.

З наведених обстави суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.469 МК України не доведена, прийняте рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення, відповідно постанова № 0566/20400/17 від 19 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 Митного кодексу України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними у судовому засіданні.

Таким чином, судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин у справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи прийнято обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Рівенської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил задовольнити повністю.

Постанову у справі про порушення митних правил Рівенської митниці Державної фіскальної служби № 0566/20400/17 від 19 жовтня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.469 Митного кодексу України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.469 Митного кодексу України - закрити.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до апеляційного адміністративного суду Львівської області.

Суддя ОСОБА_6