Справа № 263/3279/18
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3279/18
Провадження №2-а/263/235/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області під головуванням судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2, просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 11.03.2018 року серії АР № 443592 інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення штраф у розмірі 425 грн. за адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно із зазначеною постановою він 11.03.2018 року о 12 годині 2 хвилин, за адресом м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 63, керуючи автомобілем марки «ВМW 530D» номерний знак RJA 71924, здійснив зупинку автомобіля ближче 10 метрів від дорожнього знаку 5.35.1 (2) «пішохідний перехід», чим порушив п.15.9 Г ПДР України та ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 И ПДР України та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4.г ПДР України. Із цією постановою він не згоден, оскільки вказаного в постанові правопорушення не вчиняв, докази його вини відсутні, оскільки 11.03.2018 року він підійшов до вказаного автомобіля, який було залишено власником на вказаному місті, так як у нього виникла термінова необхідність забрати деякі документи з «бардачку», але даним автомобілем він не керував з 5.03.2018 року, з причини закінчення терміну дії поліса. Про наведені обставини він повідомив поліцейських, запропонував їм заміряти відстань між автомобілем і дорожнім знаком, але вони не забажали прийняти до уваги наведене та наклали на нього адміністративне стягнення.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, в наданих нею запереченнях просила провести судовий розгляд справи за її відсутності, відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки 11.03.2018 року о 12 годині 00 хвилин, за адресом м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 63, було помічено транспортний засіб автомобіль марки «ВМW 530D» номерний знакRJA 71924, який стояв ближче 10 метрів від дорожнього знаку 5.35.1 (2) «пішохідний перехід», чим порушив п.15.9 Г ПДР України. Крім того ОСОБА_1 не надав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4.г ПДР України, за що до позивача було застосоване адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., як наслідок вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Враховуючи позицію сторін, вивчивши матеріали справи, переглянувши відеозапис правопорушення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі обставин, встановлених в судовому засіданні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 11.03.2018 року інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесла постанову серії АР №443592 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача ОСОБА_1, в якій зазначила, що ОСОБА_1 о 12 годині 2 хвилин, за адресом м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 63, керуючи автомобілем марки «ВМW 530D» номерний знак RJA 71924, здійснив зупинку автомобіля ближче 10 метрів від дорожнього знаку 5.35.1 (2) «пішохідний перехід», чим порушив п.15.9 Г ПДР України та ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.15.9 И ПДР України та не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4.г ПДР України.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову посадової особи органу внутрішніх справ у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, п.15.9. Зупинка забороняється:

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність заперевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до Правил дорожнього руху України :

п.2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

п.2.4. На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Незабезпечення відповідачем виконання вимог ст.ст.251,283,284 КУпАП призвело до того, що він не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги ст. 280 КУпАП щодо зясування обставин, які є обовязковими для прийняття рішення.

Ці порушення з боку відповідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, який було додано відповідачем до письмових заперечень проти позову, вбачається, що дійсно 11.03.2018 року о 12 годині 2 хвилин, за адресом м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 63 позивач ОСОБА_1 дійсно підійшов до зупиненого автомобіля марки «ВМW 530D» номерний знак RJA 71924, однак на даному відео не зафіксовано, що автомобілем керував саме позивач та хто саме зупинив автомобіль на вказаному місті, тому за наведених обставин позивач не повинен був предявляти поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач заперечує проти вказаних у постанові обставин скоєних правопорушень.

Відповідач в судове засідання не з'явився, правомірність свого рішення не довів, а обставини викладені у запереченнях, поясненнях ОСОБА_1 не спростовують доводів позивача.

На думку суду, в діях позивача відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених: частиною 1 статті 122 КУпАП за порушення, п.15.9 Г, п.15.0 И Правил дорожнього руху України та частиною 1 статті 126 КУпАП за порушення, п.2.4, п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Можемо зробити висновок про те, що вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наданим Верховним Судом України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до п.3 Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а отже постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 11 березня 2018 року серії АР № 443592 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно ст. 132 КАС судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 211, 217, 220, 229, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 11 березня 2018 року серії АР № 443592 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 копійок.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Суддя: П.І. Папаценко