Справа № 815/1307/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2018 року м. Одеса Справа № 815/1307/18

Одеськийокружнийадміністративний суд у складі:

суддіІванова Е.А.,

за участі: секретаря Ягенської К.О., позивачаЧебан О.С., представників:

позивача Маковецького О.М., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 05.02.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 05.02.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він проходить військову службу в ЗСУ у в/ч НОМЕР_1 на посаді заступника командира військової частини з тилу у військовому званні майор та у нього виникли неприємні стосунки з відповідачем, через що останній призначив перевірку утримання казарми, обладнання приміщень та повсякденної життєдіяльності особового складу структурних підрозділів в/ч НОМЕР_1 . Під час перевірки він не був присутній, його про неї не повідомляли, та пояснень надати не пропонували. Та про те, що до нього застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани він дізнався, коли при отримання грошового забезпечення не отримав премію. Тоді йому стало відомо, що за наслідками перевірки складений акт №453 який 03.02.2018 року затверджений командиром в/ч НОМЕР_1 . Щодо наявних недоліків виявлених під час перевірки, то за дані недоліки відповідають інші особи згідно Статуту Внутрішньої служби ЗСУ- старшина роти, командир роти, начальник речової служби, окрім того, не враховано, те, що приміщення казарми, у який розташовані підрозділи не перебуває на балансі військової частини, а належить КЕВ, а тому фінансування на проведення ремонтних робіт на військову частину не виділяється, та кошторисом не передбачено, а якщо щось й фарбується в частині, то він придбає ці матеріали за власні кошти. Також пояснив, що зберігання матраців зібраних волонтерами для передачі в зону АТО у приміщенні казарми було здійснено з дозволу в.о. командира в/ч на той час, через незадовільний стан складів, так як воно там було б пошкоджено, та з зазначених в акті недоліків до нього раніше командиром в/ч зауважень не висувалось. Та він під час останньої перевірки восени 2017 роки господарства робив зауваження по іншим питанням, та цих недоліків не було.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що командиром в/ч НОМЕР_1 призначена перевірка утримання казарми, обладнання приміщень та повсякденної життєдіяльності особового складу структурних підрозділів в/ч НОМЕР_1 під час якої виявлені певні порушення, серед яких ті за дотримання яких відповідає заступник начальника тилу в/ч м-р ОСОБА_2 :маркування меблів, яке закріплено за структурними підрозділами не відповідає Статутам ЗСУ та керівним документам, щодо ведення ротного господарства, не однаково пронумеровані меблі, розташовані бірки з прізвищами військовослужбовців на при ліжкових тумбочках, відсутні інвентарні номери на меблях; фурнітура на при ліжкових тумбочках потребує заміни та ремонту; відсутні карнизи та штори в спальному приміщенні; описи майна в приміщеннях структурних підрозділів потребують оновлення; сушарня в розташуванні не приведена до вимог керівних документів Статутів Збройних сил України; нумерацію приміщень в розташуванні структурних підрозділів привести згідно вимог керівних документів та Статутів ЗСУ; туалет та кімната для умивання особового складу знаходиться у занедбаному стані; каналізаційні системи та системи водопостачання потребують ремонту, відсутні плафони, дзеркала не закріплені; стіни та стеля в казармених приміщеннях облущені потребують капітального ремонту; приміщення казарми захаращене майном, яке не використовується. За наслідками перевірки був складений акт та за його висновками командир прийняв наказ №40 від 05.02.2018 року яким поклав дисциплінарні стягнення на винних осіб.

Ухвалою суду від 29.03.2018 року позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 18.04.2018 року суд заяву ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду задовольнив, визнав поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку звернення до суду та поновив пропущений процесуальний строк.

Цією ж ухвалою суд відкрив провадження у справі та вирішив справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є командиром військової частини НОМЕР_1 , та прямим начальником позивача.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

03.02.2018 року за наказом відповідача комісія у складі: заступника командира в/ч п/п-ка ОСОБА_4 , п/п-ка ОСОБА_5 , п/п-ка ОСОБА_6 , майора ОСОБА_7 , провели перевірку утримання казарми, обладнання приміщень та повсякденної життєдіяльності особового складу структурних підрозділів в/ч НОМЕР_1 про що склали акт.

Актом встановлені недоліки, за які, як пояснив представник відповідача, несе відповідальність позивач, а саме: маркування меблів, яке закріплено за структурними підрозділами не відповідає Статутам ЗСУ та керівним документам, щодо ведення ротного господарства, не однаково пронумеровані меблі, розташовані бірки з прізвищами військовослужбовців на при ліжкових тумбочках, відсутні інвентарні номери на меблях; фурнітура на при ліжкових тумбочках потребує заміни та ремонту; відсутні карнизи та штори в спальному приміщенні; описи майна в приміщеннях структурних підрозділів потребують оновлення; сушарня в розташуванні не приведена до вимог керівних документів Статутів Збройних сил України; нумерацію приміщень в розташуванні структурних підрозділів привести згідно вимог керівних документів та Статутів ЗСУ; туалет та кімната для умивання особового складу знаходиться у занедбаному стані; каналізаційні системи та системи водопостачання потребують ремонту, відсутні плафони, дзеркала не закріплені; стіни та стеля в казармених приміщеннях облущені потребують капітального ремонту; приміщення казарми захаращене майном, яке не використовується (а.с.21,22).

Та у висновках акту пропонувалось заступнику командира в/ч НОМЕР_1 з тилу-начальнику тилу за порушення вимог Статутів ЗСУ, а саме ст..129, п.5 та 6 ст.130, п.3,4,9 та 13 ст.77 оголосити догану.

За наслідками перевірки службове розслідування не проводилось, так як пояснив представник відповідача це право, а не обов`язок командира, з чим суд погоджується, та вважає помилковим посилання представника позивача, на необхідність проведення службового розслідування з посиланням на Наказ Міністра оборони від 21.11.2017 N 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», так як дата набуття чинності вказаними наказом 06.02.3018р., тобто пізніше ніж дата видачі спірного наказу.

В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити яким Статутам ЗСУ та керівним документам не відповідає маркування меблів, та в акті відсутне жодне конкретизація порушеної норми та чому саме не відповідає.

Також в акті крім іншого відсутні наступні відомості: чому саме описи майна в приміщеннях потребують оновлення; в якому стані перебуває сушарня та яким вимогам та яким керівним документам та Статутам ЗСУ вона не відповідає; в чому полягає не відповідність нумерації приміщень вимогам та яким керівним документам та Статутам ЗСУ, що мається на увазі текстом «занедбалий стан», не зміг надати ці пояснення й представник відповідача у судовому засіданні.

За результатами проведеної перевірки командир в/ч НОМЕР_1 видав письмовий наказ №40 від 05.02.2018р. в якому у п.3 за порушення вимог Статутів ЗС України, а саме ст..129, п.5 та 6 ст.130, п.3.4.9 та 13 ст.77 на заступника командира військової частини з тилу майора ОСОБА_2 наклав догану.

Судом встановлено, що в оскаржуваному наказі №40 від 05.02.2018р., так само як й в акті не зазначено назви жодного Статуту ЗСУ положення яких не дотримано/порушено.

Відповідно до вступної частини Статуту внутрішньої служби ЗСУ (надалі Статут ВСЗСУ) він визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Відповідно до п.7 та п.8 Загальних положень Статуту ВСЗСУ внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Відповідно до ст.16 Статуту ВС ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Судом встановлено, та визнається сторонами у справі, що всі структурні підрозділи в/ч НОМЕР_1 розташовані в одній казармі, та ця будівля перебуває на балансі КЕВ та фінансування на її утримання в/ч не отримує, а тому суд вважає ці обставини доведеними.

В оскаржуваному наказі зазначається про порушення позивачем ст..129, п.5 та 6 ст.130, п.3.4.9 та 13 ст.77, які як пояснив представник відповідача вони відносяться до Статуту ВС ЗСУ.

Згідно ст..129 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Згідно ст. 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішній порядок досягається:

глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;

чіткою організацією бойової підготовки;

зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом;

неухильним виконанням розпорядку дня;

додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам військових статутів Збройних Сил України;

цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я;

додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

Відповідно до ст..77 Статуту ВСЗСУ заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу зобов`язаний:

брати участь у розробленні планів бойової та мобілізаційної готовності, бойової підготовки полку (окремого батальйону) й організовувати їх виконання відповідно до своєї спеціальності;

керувати діяльністю та бойовою підготовкою підпорядкованих підрозділів і служб, проводити заняття з офіцерами і прапорщиками полку (окремого батальйону) з організації тилового забезпечення, а із старшинами - з ведення військового господарства;

керувати роботою, спрямованою на поліпшення матеріально-побутового становища особового складу військової частини;

організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів полку (окремого батальйону) матеріальними засобами, якісне харчування особового складу; контролювати доведення встановлених норм забезпечення до кожного військовослужбовця;

організовувати своєчасну видачу обмундирування, його припасування й ремонт;

знати ділові якості та морально-психологічний стан офіцерів, прапорщиків, сержантів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, постійно проводити з ними роботу з виховання та вдосконалення підготовки за спеціальністю;

планувати роботу транспорту, пов`язану з підвезенням матеріальних засобів, і здійснювати контроль за правильністю та ефективністю його використання;

планувати і організовувати підвезення підрозділам полку (окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання;

перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах полку (окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах;

керувати роботами з обладнання й удосконалення навчально-матеріальної бази та механізації вантажно-розвантажувальних робіт тилу полку і підпорядкованих складів;

здійснювати контроль за якістю, правильністю застосування і ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та виконанням вимог безпеки при поводженні з ними;

інструктувати перед заступанням у наряд чергового їдальні;

знати наявність і стан техніки в підпорядкованих підрозділах і службах, забезпечувати її правильну експлуатацію, обслуговування, ремонт та евакуацію;

організовувати належну експлуатацію, своєчасний ремонт жилих і нежилих будинків, водопровідно-каналізаційних мереж і споруд, своєчасну підготовку їх до зими, а також казарменого інвентарю й меблів, утримання в належному стані території, на якій розквартировані підрозділи полку (окремого батальйону), вживати заходів для пожежної безпеки об`єктів безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, а також обладнання їх технічними засобами охорони та пожежної сигналізації;

розробляти заходи щодо економічної роботи й організовувати їх здійснення;

організовувати банно-пральне обслуговування підрозділів полку (окремого батальйону);

керувати підсобним господарством полку (окремого батальйону);

розробляти та здійснювати заходи щодо додержання вимог безпеки під час виконання ремонтно-будівельних і господарських робіт та експлуатації техніки в підпорядкованих підрозділах і службах;

організовувати забезпечення військовослужбовців своєї частини службовим, тимчасовим (орендованим) чи постійним житлом;

організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

При цьому п.13 ст.130 Статуту ВСЗСУ стосується стану техніки, її обслуговування, ремонту та інше, проте перевірка проводилась казарми та обладнання приміщень, а не техніки, тобто іншого об`єкту, виходячи з чого суд доходить висновку, що з боку позивача, порушення п.13 не було.

В судовому засіданні встановлено, що з боку позивача не було допущено жодних порушень щодо не забезпечення підпорядкованою йому речовою службою перевіряємих підрозділів матеріальними засобами, та матеріали справи таких доказів не містять, тому суд доходить висновку, що відсутнє порушення 4 ст.77 Статуту ВС ЗСУ з боку позивача.

При цьому як пояснив позивач, через особисті напружені стосунки, відповідач не затверджував розроблений ним річний план та місячні плани, які позивач подавав на затвердження відповідачу, та саме у цих планах визначаються обсяг та вартість робіт, потреба у матеріальних засобах, коштах і джерелах забезпечення цих потреб, відповідальні виконавці, про що він докладав вищестоящому командуванню, та незважаючи на дані обставини він виконував свої обов`язків, про що свідчить рапорт від 05.12.2017року на ім`я командира в/ч щодо нестачі майна, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Представник відповідача не спростував дані обставини, та виходячи з того, що за цей час до позивача не застосовувались дисциплінарні заходи за відсутність затверджених планів роботи позивача на 2017 та 2018 роки суд доходить до висновку, що дані обставини відповідають фактичним.

В акті перевірки відсутні відомості про порушення позивачем п.9 ст.77 Статуту ВС ЗСУ, щодо перевірки не менше двічі на рік наявності і стану матеріальних засобів у підрозділах полку, та до позивача за отриманням актів попередніх перевірок члени комісії не звертались, та пояснення не відбирали, та матеріали справи їх не містять, та як пояснив позивач, що він сумлінно виконував свої обов`язки, проте акти, які складались ним двічи на рік були в сейфі, який за наказом відповідача винесли з його кабінету до штабу, разом з іншими документами, та на цей час доступ до нього відсутній, так як він відсторонений відповідачем від виконання обов`язків, та відповідач не спростував дані обставини, та враховуючи, що в акті перевірки взагалі не містяться дані про перевірку цього питання та це питання не було предметом перевірки, а тому суд доходить висновку, що з боку позивача відсутнє порушення п.9.

Також суд враховує, що саме начальник речової служби частини відповідає за забезпечення частини речовим та господарським майном за нормами постачання, за утриманням та зберіганням його у порядку та справності, організацію поточного ремонту майна та повинен контролювати якість і своєчасність його виконання, не менше одного разу на два місяці перевіряти, відповідно до облікових даних частин наявність, стан, категорію та комплектність речового і господарського майна у підрозділах.

Ротне господарство згідно п.5.18.1.4 Наказу Міноборони №300 від 16.07.1997р. організовує командир роти. Він керує ротним господарством і несе відповідальність за його стан та за забезпечення особового складу належними матеріальними засобами.

Відповідно п.5.18.1.2 Наказу Міноборони №300 від 16.07.1997р. організація та ведення ротного господарства повинні бут спрямовані на створення умов, що забезпечують зразковий внутрішній порядок, зберігання, правильне утримання та використання майна, що є у роті.

Головним завданням ротного господарства серед іншого є вчасне отримання та видача особовому складу роти належних матеріальних засобів та коштів; створення нормальних побутових умов, що сприяють успішному проведенню бойової підготовки особового складу роти, правильне використання, збереження, економічне витрачання призначених коштів, а також казарменого інвентарю.

В усіх ротах повинен суворо дотримуватись встановлений порядок розміщення військовослужбовців, утримання, опалювання, провітрювання та освітлювання приміщень, експлуатації казарменого інвентарю, меблів та іншого квартирного майна.

Враховуючи те, що посадові особи відповідальні за дотримання порядку у ротному господарстві до яких прирівняні структурні підрозділи в/я НОМЕР_2 є командир батальйону, роти, старшина (згідно Наказу Міноборони №300), то суд доходить всиновку, що визначення винною особою за вищевказаний ряд недоліків виявлених під час перевірки позивача є помилковим.

Щодо зауважень по стану приміщень казарми, то на начальника квартирно-експлуатаційної служби військової частини покладений обов`язок організації правильної технічної експлуатації та своєчасного поточного ремонту казармено-житлового фонду, комунальних споруд і устаткування, так як вже встановив суд на балансі в/ч відсутня казарма в який розташовані підрозділи в/ч, вона належить КЕВ м.Одеси (а.с.126) та саме останній повинен здійснювати поточний ремонт своїх приміщень, та кошти в/ч на це не виділялись, та представник відповідача не заперечував дані обставини.

Щодо захаращування казарми майном яке не використовується, без відображення його в акті, то як встановлено судом матраци зібрані волонтерами для передачі в зону АТО з дозволу в.о.командира в/ч ОСОБА_4 (а.с.140) наприкінці січня 2018р. були розміщені позивачем у казармі до відправки в зону АТО з метою збереження їх стану, та не пристосування складів для їх якісного зберігання, та в наступному були вивезені, а тому суд доходить висновку, щодо безпідставності застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.1 Закону України №551 від 24.03.1999року військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551 від 24.03.1999 року стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно ч.2 ст.86 Закону України №551 під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідач повинен був відповідно до пунктів 3-8 ч. 2 ст. 2 КАС України, діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Натомість відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ діяв не обгрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, чим порушив принципи рівності перед законом та пропорційності, які визначені ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст..ст.9, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №40 від 05.02.2018 року в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Е.А.Іванов

.