Справа № 1740/1817/18
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
11 липня 2018 року м. Рівне №1740/1817/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., після одержання позовної заяви
до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" П'ятигірської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області ОСОБА_2
про визнання протиправним та скасування рішення,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства "Центр реєстрації прав" Пятигірської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріванекапіталбуд".
Зокрема, позивач зазначив, що в поданому на державну реєстрацію акті приймання-передачі майна, який підтверджує факт передачі майна від позивача до ТОВ "Капіталбуд", справжність підписів нотаріально не засвідчена. Також зауважив, що позивач ніколи особисто не підписував ні протокол установчих зборів засновників ТОВ "Рівнекапіталбуд" № 1 від 02.05.2018, ні акт прийому-передачі нерухомого майна від 11.05.2018, а також ніколи і нікого не уповноважував від свого імені здійснити підписання вказаних документів; позивачем також не приймалося жодних рішень щодо участі у створенні ТОВ "Рівнекапіталбуд", а також передачі такому товариству як внесок до статутного капіталу вищевказаних земельних ділянок.
Зазначив, що внаслідок вчинення протиправних дій реєстратором по здійсненню реєстрації права власності на дві земельні ділянки за ТОВ "Рівнекапіталбуд" було порушено право власності позивача на ці земельні ділянки, відновити яке можливо шляхом визнання протиправними і скасування рішень державного реєстратора.
Вважаючи вказані рішення державного реєстратора протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Суд враховує, що згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлений інший порядок судового провадження.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає субєкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, іншим субєктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.
Даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а існує спір про право, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.
Тобто спірні правовідносини стосуються набутого ТОВ "Рівнекапіталбуд" права власності на об'єкти нерухомого майна, і в разі скасування оскаржуваних рішень державного реєстратора майнові права цієї юридичної особи можуть бути порушені. Тому цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватись за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 31 січня 2017 року № 21-1237а16 та від 20 вересня 2017 року № 814/3454/14, в яких суд дійшов висновку, що спір, предметом якого є право управління майном та право власності на нього, не є публічно-правовим і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративної справи). Компетенція адміністративних судів на цей спір не поширюється.
Зазначену правову позицію підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 06 червня 2018 року в справі № 810/2421/16 провадження № 11-445апп18.
Скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельні ділянки за ТОВ "Рівнекапіталбуд" обов'язково будуть впливати на майнові права цієї юридичної особи.
Виходячи з вищенаведеного, суддя вважає, що даний спір не має ознак публічно-правового спору; скасування рішення про державну реєстрацію прав не призведе до вирішення публічного конфлікту між позивачем та державним реєстратором, а матиме наслідком припинення права власності ТОВ "Рівнекапіталбуд" на обєкти нерухомого майна.
Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
З огляду на вищенаведене, даний спір не може бути вирішений в порядку адміністративного судочинства, оскільки має вирішуватися у порядку цивільного судочинства.
Пунктом 1 частини 1 статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до ч.6 ст.170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.
Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки вказану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а її розгляд має здійснюватись відповідним місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись статтями 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.
Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесений до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.
Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Дорошенко Н.О.