Справа № 308/1834/18
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/1834/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві, інспектора рота № 1 батальйону Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 458528 від 21.02.2018 року (далі Постанова).

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21.02.2018 року він був зупинений патрульним авто посередині вул. ОСОБА_4, перед тим стояв на світлофорі на початку вул. ОСОБА_4, однак патрульні, стоячи за ним на світлофорі, не вимагали зупинитися, і тому позивач почав рух без будь-яких перешкод. Позивач зазначає, що правил дорожнього руху не порушував. Відповідач будь-яких доказів на спростування зазначеного (фото, відео, показання свідків) не надав, оскаржувану Постанову винесла незрозуміло де, для ознайомлення таку не надала, зазначивши, що не зобовязана, тільки підійшовши до автомобіля почала вимагати поставити у Постанові підпис, тримаючи таку двома руками на відстані півметра від авто. Постанова винесена без врахування зауважень позивача, конкретної дорожньої обстановки, інтенсивності руху, доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, місце скоєння правопорушення та його рух вказано невірно, тобто факт порушення заснований на припущеннях, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався. Позивач також зазначає, що відповідач не ознайомила його з правами, про розгляд справи не попереджала. Відповідач не зясувала всі обставини справи, проігнорувала очевидну відсутність адміністративного правопорушення, а саме умислу чи необережності та всупереч ст. 9 КУпАП склала Постанову. Субєктивна думка чи припущення поліцейського без наявності належних доказів не можуть бути основою для притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова не відповідає вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення, зокрема не містить зазначення щодо місця скоєння та обставин правопорушення; не вказано де саме по вулиці міста рухався автомобіль; не відображено хто, куди та як їхав, в якому напрямку перетнуто перехрестя, місце зупинки та інші обставини. Окрім того, форма постанови та бланк, що оскаржується не відповідає формі, затвердженій Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395. Позивач вважає винесену Постанову такою, що винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Окрім того, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, позивач зазначає на порушення місця розгляду справи.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2018 року провадження по справі було відкрито, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позову.

З відзиву на позов випливає, що відповідач не погоджується з позовом, вважає вимоги позивача безпідставними та таким, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Так, відповідно до Постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 458528 від 21.02.2018 року водій ОСОБА_2 21.03.2018 року близько 08:30 год. керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак «АО9983ВС», в м. Ужгород, рухаючись по вул. Швабська здійснив поворот ліворуч на площу ОСОБА_5, при цьому порушив вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч», чим порушив п. 8.4 «г» ОСОБА_6 дорожнього руху України.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження (п. 8.4 «г» ПДР України).

Наказовий дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» встановлений на вул. Швабська перед перехрестям вул. Швабська та пл. ОСОБА_5. Позивач рухався на транспортному засобі по вул. Швабська, на перехресті вул. Швабська та пл. ОСОБА_5 не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2, який встановлює для водіїв обовязок здійснити рух праворуч, і здійснив поворот ліворуч. Даний факт було помічено екіпажем патрульної поліції і відповідно відреаговано. Зупинивши транспортний засіб, інспектор представився та повідомив причину зупинки. ОСОБА_6, передбачені ст. 268 КУпАП були детально розяснені позивачу. При накладенні стягнення інспектором враховано положення ст. 33 КУпАП. Справу було розглянуто інспектором поліції на підставі ст. 222 КУпАП. Окрім того, відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Оскільки, Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін за наявними матеріалами справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.02.2018 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 458528 (далі Постанова), якою гр. ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Зі змісту Постанови випливає, що 21 лютого 2018 року о 08 год. 30 хв. в м. Ужгород по вул. Швабській, виїжджаючи на пл. ОСОБА_5, водій гр. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак «АО9983ВС», не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2, чим порушив п. 8.4. «г» ОСОБА_6 дорожнього руху (надалі ПДР). Дії гр. ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як зазначає позивач, оскаржувану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що така винесена з порушенням норм чинного законодавства України, при розгляді справи відповідачем не було дотримано, зокрема, вимог ст. ст. 268, 276, 279, 280 КУпАП.Обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач в повній мірі не встановила, що потягло винесення неправомірної Постанови. Позивач вказує, що правил дорожнього руху не порушував. Відповідач будь-яких доказів на спростування зазначеного (фото, відео, показання свідків) не надав. Окрім того, винесення Постанови на місці зупинки транспортного засобу є неприпустимим в світлі рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015. Н

Представник відповідача заперечує проти позовних вимог, що відображено у відзиві на позов. Зазначає, що Постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як встановлено судом, при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, належних доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_6 дорожнього руху суду не надано.

Окрім того, позивач був позбавлений обєктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не мав достатнього часу для підготовки до захисту, так як відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем вчинення адміністративного правопорушення (адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення). Зазначена позиція викладена у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На підставі вищенаведеного, враховуючи, що відповідачем доказів на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності надано не було, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Постановупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 458528 від 21.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7