Справа № 818/1420/18
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Гелета С.М.

09 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1420/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Донець Л.О.

суддів: Мельнікової Л.В. , Гуцала М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2018, (суддя С.М. Гелета), по справі № 818/1420/18

за позовом ОСОБА_1

до Будильської сільської ради

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Будильської сільської ради (далі -в відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови виконати законні вимоги, та ненадання інформації на питання заяви від 01.09.2017 № 410; зобов'язати відповідача виконати законні вимоги позивача, та надати інформацію на питання заяви від 01.09.2017 № 410; стягнути з відповідача 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення та відшкодувати понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2017 № 410 в частині надання інформації, зокрема, щодо зазначення імен опонентів сільської ради, питаннями яких займався юрист Василець С.О., та надання інформації по послугам, вчинених юристом Василець С.О. для вирішення питань по зверненнях і позовах ОСОБА_1, надати інформацію кількість звернень ОСОБА_1, які розглянуті юристом Василець С.О.

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального права, зокрема Закон України «Про звернення громадян».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач звернувся із заявою від 01.09.2017 № 410 до відповідача, відповідно до якої просить:

надати копії актів виконаних юристом Василець С.О. робіт по договорах "про надання юридичних послуг" за серпень 2017 року в яких відобразити повний звіт про фактично надані (виконані) юристом послуги згідно зазначеної угоди, в тому числі надати наступну інформацію:

перелічити та назвати всі послуги (роботи, дії) виконані юристом;

зазначити дату вчинення виконання робіт (надання послуг);

зазначити фактичний час витрачений юристом на виконання кожної її послуги (в тому числі на розгляд звернень ОСОБА_1, участь в судових засіданнях, тощо);

вказати імена опонентів сільської ради питаннями яких займався юрист;

із загальної кількості робіт окремо виділити послуги (дії, роботи) вчинені юристом для вирішення питань по зверненнях ОСОБА_1 і позовах, перерахувати всі звернення ОСОБА_1, розглянуті юристом. В разі відсутності зазначеної інформації, ОСОБА_1 просив створити її та надати у відведений законом строк.

Відповідачем, в своєму листі від 27.09.2017 № 02-02/1064, надано відповідь.

Задовольнивши частково позовні вимоги, суд першої інстанції застосувавши Закон України «Про звернення громадян» дійшов висновку, що відповідачем не у повному обсязі надано інформацію на заяву позивача від 01.09.2017 № 410.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. ч. 1, 6, 7 ст. 5 вказаного вище Закону, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв'язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Частинами 1, 2 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Частиною першою ст. 15 вказаного Закону встановлено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Враховуючи викладені вище норми, колегія суддів вважає, що відповідно до заяви № 410 від 01.09.2017 року, позивач просить відповідача надати відповідну інформацію, вказане дає підстави зробити висновок про застосування Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на викладене, колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 13 січня 2011 року "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст.3 вказаного Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Згідно ст. 14 вказаного вище Закону, розпорядники інформації зобов'язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов'язково зазначивши в запиті своє ім'я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

Згідно до ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Виходячи із викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що Закон України "Про доступ до публічної інформації" передбачає два види інформаційних відносин, на які його положення не поширюються: відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій та відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Статтею 40 Конституції України закріплено право особи на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів. Деталізацію наведене право отримало у Законі України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян». Відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання цього Закону. Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині другій статті 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Матеріали справи свідчать про те, що в своєму листі від 27.09.2017 № 02-02/1064 відповідач зазначає, що облік всіх послуг (робіт, дій), виконаних юристом, дата вчинення робіт (надання послуг), фактичний час, витрачений юристом на виконання кожної її послуги, імена опонентів сільської ради, питаннями яких займається юрист, загальна кількість робіт, вчинених юристом для вирішення питань по зверненнях ОСОБА_1 і позовах не передбачений Договором і сільською радою не ведеться. Облік здійснюється відповідно до п. 3 Договору № 1 про надання юридичних послуг від 06.02.2017. Будильська сільська рада вимагати такого звіту від юриста Василець С.О. не вбачає за потрібне, оскільки претензій до виконання умов договору не має.

До вказаного листа було додано копію акту виконаних робіт за серпень 2017 юристом Василець С.О. по Договору № 1 про надання юридичних послуг від 06.02.2017 (а.с. 7).

Тобто, з вказаного листа, та з наданих до суду пояснень вбачається, про відсутність інформації заздалегідь зафіксованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях, та не знаходиться у володінні відповідача, та як наслідок дав відповідь позивачу.

Разом з цим, позивач оскаржуючи бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації, в своєму позові, та апеляційній скарзі посилається на порушення відповідачем норм Закону України «Про звернення громадян», які до даного спору застосувати не можливо.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідачем не було витребувано звіт у юриста про виконані ним роботи щодо предмету договору про надання юридичних послуг № 1 від 06.02.2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Колегія суддів зазначає, що Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює відносин зі створення публічної інформації; предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.

Провівши аналіз наведених вище норм, колегія суддів зазначає про регулювання даного спору відповідно до норм Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки інформація - заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Інформаційним запитом не є звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов'язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Отже, під час посилання позивача про обмеження права на інформацію, у своїй позовній заяві не зазначив про порушення відповідачем вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», а отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга не містить доводів, які є підставою для скасування судового рішення, але суд апеляційної інстанції, в силу приписів ст. 308 КАС України, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, та має право вийти за межі доводів апеляційної скарги.

Згідно частини 2 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, а саме Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про звернення громадян», тому колегія суддів вважає, що судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 по справі № 818/1420/18 скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.О. Донець
Судді Л.В. Мельнікова М.І. Гуцал
Повний текст постанови складено 09.07.2018 року.