Справа № 281/167/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 281/167/18
ПОСТАНОВА
іменем України

"10" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Мацького Є.М.
Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного спеціаліста Лугинського сектору УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксани Аркадіївни на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від "02" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного спеціаліста Лугинського сектору УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксани Аркадіївни про скасування постанови про адміністративне правовопорушення , -

суддя в 1-й інстанції - Свинченко Г.Д.,
час ухвалення рішення - не зазначено,
місце постановлення ухвали - смт.Лугини,
дата складання повного тексту рішення - 06.04.2018 року

ВСТАНОВИВ:

13.03.2018 захисник Бовсуновський О.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з зазначеним позовом мотивуючи його наступним.
28.02.2018 відповідачем була винесена постанова ПН МЖТ № 032137 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України».
Представник позивача зазначив, що вищевказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав.
ОСОБА_1 було затримано 28.02.2018 безпідставно, без складання будь-яких процесуальних документів в смт.Лугини, неподалік Лугинського ВП працівниками відділу превенції та доставлено до Лугинського РС УДМС де за їх наполеглими вимогами було складено протокол та винесено постанову.
При цьому на пояснення ОСОБА_1 , що у нього є всі необхідні документи, щоб підтвердити законність перебування на території України, ні працівники поліції, ні відповідач по справі уваги не звернули.
Вважає, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.268, 278, 279 КУпАП.
Також зазначає, що ОСОБА_1 не порушував вимог зазначених нормативних актів, оскільки рішенням суду визнано факт постійного його проживання на території України, а за таких обставин вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та просить суд скасувати постанову серії ПН МЖТ № 032137 від 28.02.2018.
Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 02.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до виконувача обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задоволено.
Постанову виконувача обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксани Аркадіївни серії ПН МЖТ № 032137 від 28.02.2018 - скасовано.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Головний спеціаліст Лугинського сектору УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксана Аркадіївна звернулася до суду із апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що наявність рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України не є безумовною підставою для визнання його громадянином України та не надає йому права проживати без документів, що посвідчують особу та її спеціальний статус в Україні.
Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді по справі, перевіривши правильність висновків суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги у порядку ст. 308 КАС України встановила наступні обставини.
Постановою серії ПН МЖТ № 032137 прийнятої в.о.завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Відповідно до вищезазначеної постанови, 28.02.2018 о 15 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 , було виявлено ОСОБА_1 уродженця м.Телаві, Грузія, який на протязі трьох років проживає без документів на право проживання в Україні.
Винесенню оскаржуваної постанови передувало складення в.о.завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт О.А. протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2018, який за змістом порушення збігається із постановою.
Суд першої інстанції, вирішуючи спірні правовідносини, також встановив, що як вбачається із свідоцтва про народження, виданого повторно № 8 від 05.02.2016 ОСОБА_1 народився в м.Телаві, Грузія 20.07.1970.
Як вбачається з довідки, виданої Посольством Грузії, в Києві від 05.12.2016 №05/0028901/2016-02 Консульською службою Посольства Грузії в Україні підтверджено, що згідно висновку Агентства по розвитку державних сервісів Міністерства Юстиції Грузії № від 22.11.2016 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за представленими та здобутими документами не вважається громадянином Грузії.
Згідно довідки, виданої військовим комісаром Вільшанського районного військового ОСОБА_3 .Чечельницьким вбачається, що ОСОБА_1 з 12.08.1994 року перебуває на обліку у Вільшанському РВК. Підстава облікова картка до військового квитка серії НОМЕР_1 .
Як вбачається з довідки від 08.12.2016 № 180/02-46, виданої виконкомом Качкарівської сільської ради ОСОБА_1 дійсно проживав в АДРЕСА_2 , з липня 1991 року без реєстрації. Зареєструвався за вказаною адресою 10.09.1992 року та проживав до 03.02.1993.
Крім того, як вбачається з рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2017 у справі № 384/681/17 встановлено факт постійного проживання на території України ОСОБА_4 .
Зважаючи на вказане, суд першої інстанції, прийшов до висновку про необхідність скасування постанови від 28.02.2018, винесеної виконувачем обов`язків завідувача Лугинського РС УДМС України в Житомирській області Старовойт О.А. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.203 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн., оскільки позивач у справі ОСОБА_1 , проживаючи на території України з липня 1991 року і по даний час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року, набув громадянства України в силу Закону.
Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із наступних міркувань.
Стаття 2 Закону України «Про громадянство України» передбачає, що принципом законодавства України про громадянство є запобігання виникненню випадків без громадянства. Пункт 3 статті 6 ратифікованої Україною Європейської конвенції про громадянство встановлює, що кожна держава-учасниця передбачає у своєму внутрішньодержавному праві можливість натуралізації для осіб, які законно та постійно проживають на її території. Згідно п.4 цієї ж статті, кожна держава-учасниця у своєму внутрішньодержавному праві спрощує процедуру набуття її громадянства для особи без громадянства яка постійно проживає на її території.
Відповідно до положень ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.
Набуття громадянства України за територіальним походженням передбачено статтею 8 цього Закону, якою, серед іншого, передбачено, що особа, яка сама постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама постійно проживала на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструються громадянами України (ч.1 ст.8 Закону).
Іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (ч.5 ст.8 Закону).
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України встановлений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України, від 27.03.2001 р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України"", в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 р. № 588/2006 (далі - Порядок №215/2001).
Відповідно до пунктів 24- 25 цього Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає, зокрема:
а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням;
б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм);
в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців.
г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
Пунктом 44 цього Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
При цьому, суд відмічає, що перебування ОСОБА_1 на території України на законних підставах, надає йому право на отримання громадянства України відповідно до ст.9 Закону України "Про громадянства", якою врегульовано порядок прийняття до громадянства України іноземців або осіб без громадянства за їх клопотаннями.
Проте, матеріали справи не містять доказів щодо наявності волевиявлення позивача щодо не заперечення проти набуття громадянства України або вчинення дій, спрямованих на набуття ним громадянства України в указаний період чи в подальшому.
Документи, на які посилається позивач та його представник, а саме: довідка, виданої Посольством Грузії, в Києві від 05.12.2016 № 05/0028901/2016-02 Консульською службою Посольства Грузії в Україні якою підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за представленими та здобутими документами не вважається громадянином Грузії; довідка, виданої військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 про перебування ОСОБА_1 з 12.08.1994 року на обліку у Вільшанському РВК; довідка від 08.12.2016 № 180/02-46, видана виконкомом Качкарівської сільської ради пре те, що ОСОБА_1 дійсно проживав в АДРЕСА_2 , з липня 1991 року; рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2017 у справі № 384/681/17, яким встановлено факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , є безперечними підставами для набуття громадянства, однак, процедура набуття громадянства позивачем не здійснена.
Ст.203 КУпАП предбачено, що положеннями ч.1 ст.203 КУпАП передбачена відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.
Як вбачається із довідки, виданої Посольством Грузії, в Києві від 05.12.2016 №05/0028901/2016-02 Консульською службою Посольства Грузії в Україні якою підтверджено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за представленими та здобутими документами не вважається громадянином Грузії, однак громадянство України у встановленому порядку позивач також не набув.
Відповідно до п.15 ч.1 ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, особа без громадянства - особа, яку жодна держава, відповідно до свого законодавства не вважає своїм громадянином. Тому фактично він є суб`єктом правопорушення, визначеного ст.203 КУпАП, а саме особою без громадянства.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення позивач особисто засвідчив факт проживання на території України без відповідних документів: "Я проживаю в селе ОСОБА_6 без документов на право проживания ОСОБА_7 ". Також засвідчив те, що йому було роз`яснено його права при винесенні протоколу та постанови про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на вказані обставини, постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 28.02.2018 року винесена в.о. завідувача Лугинським РС УДМС Старовойт О.А. правомірно та підстави для її скасування відсутні.
Згідно ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права
Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги, є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст.273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Ст.286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Отже, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного спеціаліста Лугинського сектору УДМС України в Житомирській області Старовойт Оксана Аркадіївна задовольнити, рішення Лугинського районного суду Житомирської області від "02" квітня 2018 р. скасувати та прийняти нове про відмову у задовленні позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повне судове рішення складено "10" липня 2018 р.