Справа № 266/2802/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року справа №266/2802/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Сіваченка І.В., суддів: Гайдара А.В., Шишова О.О., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2018 року (повне судове рішення складено 24 травня 2018 року в м. Маріуполь) у справі № 266/2802/18 (головуючий І інстанції Шишилін О.Г.) за позовом ОСОБА_2 до начальника ОСОБА_3 ЦВП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до начальника ОСОБА_3 ЦВП Головного Управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_4, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді попередження (а.с. 2).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем прийнято спірну постанову з перевищенням своїх повноважень, оскільки орган Національної поліції не міг розглядати цю справу, даний вид справи розглядається судом. Крім того при розгляді справи були порушені права позивача, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, та не зясовані всі обставини справи, не надано позивачу можливість надати свої пояснення, тобто рішення прийнято без дослідження доказів вчинення правопорушення, розгляд справи відбувся формально.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2018 року відмовлено у задоволенні зазначеного позову (а.с. 15).

Представником позивача на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів посилався на протиправність спірної постанови, оскільки розгляд справи здійснений відповідачем формально, за відсутності свідків та без надання можливості надання пояснень (а.с.18-19).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що інспектором ЮП СП майором поліції ОСОБА_5 07.05.2018 р. було складено протокол № 216249 відносно ОСОБА_2 про те, що він за місцем мешкання не виконав свої батьківські обовязки з догляду за малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого останній 03.05.2018 р. о 18.15 год., перебуваючи залишеним без догляду батьків, впав на підлогу й травмувався. Позивачеві було розяснено його права та обовязки, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, і повідомлено під особистий підпис про розгляд адміністративної справи 07.05.2018 р. о 12-00 год. в ОСОБА_3 Копію протоколу отримав особисто, про що зазначив у протоколі (а.с.10).

Зазначений протокол № 216249 від 07.05.2018 року, складений уповноваженою на те посадовою особою органом Національної поліції, відповідно до вимог чинного законодавства та порушень ст.256 КУпАП при його складанні судом не встановлено.

Постановою начальника ОСОБА_3 ОСОБА_4 серія ГО №109180 від 07.05.2018 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП, та визнано винним у скоєнні правопорушення, а саме, невиконання своїх батьківських обовязків з догляду за малолітнім сином та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с. 9).

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: зокрема передбачене ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП, участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обовязковою.

Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

За таких підстав твердження позивача в позовній заяві про відсутність повноважень у відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 184 КУпАП не ґрунтуються на Законі.

Зазначена постанова досліджувалась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення.

В протоколі позивач не заперечував своєї провини. Правом подання пояснень, клопотань про виклик свідків він не скористався. Ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечується факт вчинення адміністративного правопорушення, а підставами позову визначено виключно наявність, на його думку, процедурних порушень.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, а тому суд вважає, що позивачем не надано доказів на спростування обставин незаконності прийнятої уповноваженим органом оскаржуваної постанови.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір судом першої інстанції за суттю вимог вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2018 року у справі № 266/2802/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 10 липня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді: А.В. Гайдар

ОСОБА_7