Справа № 813/2745/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2745/18
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

11 липня 2018 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Брильовський Роман Михайлович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-БУД» про забезпечення позову у справі № 813/2745/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-БУД» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-БУД» (далі - позивач, заявник, ТОВ «АВР-БУД») до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці у Львівській області) про визнання протиправною та скасування постанови від 14.06.2018 № ЛВ/496/589/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

10 липня 2018 року позивач подав через канцелярію суду клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 14.06.2018 № ЛВ/496/589/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, а для відновлення порушених прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль. Позивач вказує, що 14 червня 2018 року відповідач прийняв постанову № ЛВ/496/589/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ТОВ «АВР-БУД». Позивач зазначив, що в разі несплати позивачем у добровільному порядку штрафу, такий штраф буде стягнуто в примусовому порядку. Стягнення штрафу в примусовому порядку призведе до покладення на позивача обов'язку сплатити додаткові витрати у вигляді судового чи виконавчого збору, чим буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам позивача. Вказує, що примусове виконання постанови призведе до зупинення виплати заробітної плати працівникам товариства, зупинення розрахунків позивача із контрагентами, а відтак існує загроза завдання збитків господарській діяльності TOB «АВР - БУД». На переконання позивача, в разі задоволення позовних вимог, для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, тому просить вжити заходів щодо забезпечення позову.

Суд при вирішення клопотання про забезпечення позову, виходив з наступного.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у Главі 10 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч.2 ст.150 КАС України).

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч.4 ст.150 КАС України).

Відповідно до ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов’язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У ч. 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Виходячи із наведеного, у випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.

Таким чином, із цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд встановив, що 14 червня 2018 року Головне управлінням Держпраці у Львівській області прийняло постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛВ/496/589/АВ/ФС, якою на ТОВ «АВР-БУД» накладено штраф у розмірі 111690, 00 грн за порушення вимог ч. 1 та 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України № 413.

Як слідує із змісту позовних вимог, на думку позивача оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства України, тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року “Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ”, за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Втім, судом не встановлено та позивачем не наведено істотних обставин, не надано жодних доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову заподіє шкоди його правам, чи захист цих прав стане неможливим без вжиття таких заходів або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Суд звертає увагу, що на дату подання заяви про забезпечення позову відсутні докази того, що відповідач вживає будь-які дії щодо стягнення з позивача суми штрафу.

Також, слід зазначити, що заявник не надав докази того, що постанова ГУ Держпраці у Львівській області звернута до виконання та державний виконавець розпочав процедуру її виконання із застосуванням заходів примусового виконання цієї постанови.

Зрештою, суд на стадії відкриття провадження у справі не встановив наявності очевидних ознак протиправності цієї постанови.

З огляду на викладені обставини, суд, оцінюючи доводи заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, робить висновок про необґрунтованість та передчасність цієї заяви. Оскільки, заявник не навів обставин та фактів, підтвердженими належними доказами, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Окрім цього, слід зазначити, що сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення позову, а порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Перш за все, суд звертає увагу на те, що предметом спору у даній справі є визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 14.06.2018 № ЛВ/496/589/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.

Виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, зупинення виконання оскаржуваної постанови фактично призведе до вирішення справи по суті позовних вимог.

На думку суду, даний спосіб забезпечення позову є фактичним вирішенням позовних вимоги на період розгляду справи, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави забезпечення позову, наведені позивачем у поданій суду заяві є необґрунтованими.

З урахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256 293-295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «АВР-БУД» про забезпечення позову у справі № 813/2745/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п’ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.М. Брильовський