Справа № 700/262/18
Суддя: Яценко Г. М.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.18 Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді: Яценко Г.М., за участю секретаря: Сіденко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції VI роти I батальйону І полку Управління патрульної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 квітня 2018 року серії ВР №045227 прийняту відповідачем про накладення штрафу в сумі 1020 грн. незаконною та скасувати.

В обґрунтування заявленого позову вказує на те, що позивач ОСОБА_3 дорожнього руху не порушував, зупинку здійснив з дотриманням дорожніх знаків. Дорожньої таблички 5.38 не існує в ПДР, а є дорожній знак 5.38 «місце для стоянки», з яким використовується дорожня табличка 7.17. «інваліди». Позивач здійснив зупинку (до 5 хв.), а не стоянку поруч з місцем для стоянки. Тобто, перешкод для стоянки на місцях для інвалідів не було.

Крім цього заначає, що винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

В судове засідання позивач не зявився, направив суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач та його представник в судове засідання на зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідач у відзиві на позов просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки оскаржувана постанова винесена в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституціє України та Законами України. Факт правопорушення стверджується даними відеозапису нагрудного відео реєстратора інспектора поліції. Постанова винесена на місці вчинення правопорушення в присутності позивача, що відповідає вимогам ст. 258 КУпАП.

Розглянувши подані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

15 квітня 2018 року інспектор патрульної поліції VI роти I батальйону І полку Управління патрульної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, виніс постанову серії ВР №045227 про накладення на відповідача штрафу в сумі 1020 грн. Згідно якої, ОСОБА_1 в м. Києві на площі Майдан Незалежності, 15 квітня 2018 року о 13 год. 30 хв. в порушення п. 8.1. ПДР України, ч 5 ст. 122 КУпАП, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив стоянку на місцях для інвалідів, в зоні дії дорожнього знаку 5.38 «місце для стоянки», та таблички 7.17 «інваліди».

П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в т.ч. про порушення правил дорожнього руху, ст. 122 КУпАП. від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів та підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, за ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, на місці вчинення правопорушення.

При цьому, вчинення інспектором патрульної поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення. Самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені та визнані протиправними.

Разом з тим, жодних доводів щодо відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, останній в позовній заяві не зазначив та не обґрунтував, тобто факт вчинення ним адміністративного правопорушення фактично не заперечується, що в сукупності з усіма встановленими судом обставинами виключає протиправність винесеної відповідачем постанови.

Більше того, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обєктивно стверджується дослідженим судом даними відеореєстратора, наданого відповідачем в якості електронного доказу.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 268, 276, 279, 283 КУпАП, ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 229, 242-246, 262, 286 КАС України суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції VI роти I батальйону І полку Управління патрульної поліції у м. Києві, Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити повністю.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Яценко Г.М.