Справа № 804/3555/18(151зп-18/804/3555/18)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2018 рокусправа № 804/3555/18(151зп-18/804/3555/18)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Круговий О.О.

судді: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

за участю:

представника позивача: адвоката ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року (суддя суду першої інстанції ОСОБА_5А.), прийняту без виклику сторін в м. Дніпро, у справі за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані постанови відповідача набирають законної сили з моменту їх складання, а саме з 04 травня 2018 року. Постанови є виконавчими документами і предявляються до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили. Оскарження постанов не зупиняє їх виконання. Позивач зазначає, що одночасно з відкриття виконавчого провадження з виконання постанов про накладення штрафу для позивача настануть негативні наслідки у вигляді накладення арешту на рахунки та стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від суми стягнення. Також, позивач звертає увагу суду, що сума стягнення за оскаржуваними постановами є співмірною із доходами позивача за 2 роки, тобто у позивача відсутня можливість сплатити суму штрафу. Також, позивач із посиланням на практику Європейського суду з прав людини зазначив, що обраний судом першої інстанції підхід при розгляді питання щодо можливості забезпечення позову суперечить міжнародним зобовязанням України (ст. 6 Конвенції про захист прав людини), оскільки робить подальший захист прав позивача значною мірою ілюзорним, оскільки існує реальний та не усунутий ризик настання для позивача вкрай негативних наслідків ще до завершення судового розгляду даної справи.

В день судового засідання електронною поштою до суду надійшли письмові пояснення від представника позивача, в яких він зазначає, що в ході судового засідання з розгляду справи по суті суддею суду першої інстанції ОСОБА_5 заявлено та задоволено самовідвід, у звязку з перебування у дружніх стосунках ОСОБА_6 посадовою особою Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, яка приймала оскаржувані постанови про накладення штрафів на позивача. Представник позивача наголошує, що суд першої інстанції, зважаючи на дружні стосунки із одним з керівників відповідача, через які суддею було заявлено та задоволено самовідвід, не повинен був розглядати і питання про застосування заходів забезпечення адміністративного позову у даній справі.

Відповідачем до суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому Інспекція заперечує проти задоволення апеляційної скарги позивача, в обґрунтування апеляційної скарги відповідачем покладено доводи, що стосуються обставин по суті заявленого позову. Також, відповідач наголошує жодні права свободи та інтереси позивача не були порушені, тому відсутні і підстави для забезпечення адміністративного позову. Крім того, відповідач у своєму відзиві звертає увагу суду на наявність у нього повноважень на здійснення архітектурно-будівельного контролю та прийняття відповідних постанов.

Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову про забезпечення адміністративного позову.

Представники відповідача в судовому засідання проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили суд ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 травня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до суду із адміністративним позовом до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, в якому просить: - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018р., прийнятою інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 3723 грн.; - визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 року прийнятою інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 111690 грн.; - визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень за №ОМС-ДН398/1019/АВ від 13.04.2018 року.

17 травня 2018 року від фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 надійшла заява про забезпечення адміністративного позову, в якій заявник просить: - зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018р., прийнятою інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 3723 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі; - зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 року прийнятою інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 111690 грн. до набрання законної сили рішенням суду по справі.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо звернення Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з приводу відкриття виконавчого провадження та відомості щодо відкритого виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваних постанов №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018р. та №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 року, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність нагальної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності звязку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Так, встановлені обставини справи свідчать, що Інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради було прийнято постанову №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018р., про накладення на позивача штрафу у розмірі 3723 грн.; - постанову №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 року про накладення штрафу у розмірі 111690 грн.

Зазначені постанови є виконавчими документами, які набирають законної сили з моменту прийняття з 04.05.2018 року та підлягають примусовому виконанню незалежно від факту їх судового оскарження.

Відповідно до п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р., не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються, зокрема органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.26 Закону України Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно із ч.2 ст.27 вказаного Закону виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, з огляду на те, що подання адміністративного позову не зупиняє дію оскаржуваних постанов, а також те, що зазначені постанови є виконавчими документами і предявляється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили, колегія суддів вважає, що наявною є очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки у разі подання відповідачем постанов від 04 травня 2018 року до Державної виконавчої служби для примусового виконання, на рахунки позивача буде накладено арешт та стягнуто виконавчий збір.

Також, надаючи оцінку обставинам щодо наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача у справі до ухвалення судового рішення, суд апеляційної інстанції враховує те, що згідно наявних в матеріалах справи копій декларацій позивача (а.с.14-18) сума штрафів за оскаржуваними постановами є співмірною із доходом позивача за два роки, а родина позивача згідно наявної в матеріалах справи копії довідки про склад сімї (а.с.21) складається з пяти осіб, в тому числі малолітньої дитини. Колегія суддів вважає, що стягнення з позивача суми, що дорівнює її дворічному доходу, до винесення судового рішення у справі безумовно ускладнить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи позивача з приводу того, що суд першої інстанції не мав права на розгляд питання про забезпечення адміністративного позову у даній справі за наявності підстав для самовідводу судді, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 КАС України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як видно з доданої до пояснень позивача копії ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2018 року, суддя Неклеса О.М. заявила самовідвід у даній справі у звязку з тим, що вона разом з ОСОБА_6 навчалась в Дніпропетровському державному національному університеті ім.. ОСОБА_7, має спільних друзів, та відвідує спільні товариські заходи.

Тобто, згідно обставин, викладених в ухвалі від 20.06.2018 року, суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М. навчалась в Дніпропетровському державному національному університеті ім.. ОСОБА_7, має спільних друзів, та відвідує спільні товариські заходи з особою, яка начальником Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, та яка видала оскаржувані постанови про накладення штрафів. В самій ухвалі суддя вказує на можливість виникнення у позивача сумнівів в її неупередженості щодо розгляду даної справи.

Суд зазначає, що у відповідності до приписів ст. 8 КАС України, одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ Про судоустрій та статус суддів, суд має створити такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обовязків, передбачених процесуальним законом.

Крім того, в Основних принципах незалежності судових органів, схвалених резолюціями № 40/32 та № 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, визначено, судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з яких би то не було причин.

В свою чергу, Бангалорські принципи поведінки суддів визначають, що неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обовязків. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення.

Отже, неупередженість та безсторонність суду, є обовязковою ознакою судового процесу, який гарантує рівність учасників перед судом та гарантує право кожного на справедливий суд, зазначене в свою чергу кореспондує з обовязком суду створити умови, що гарантують кожному учаснику судового процесу рівність в реалізації наданих йому прав.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами заявника апеляційної скарги, що суддя Неклеса О.А., яка має товариські стосунки із керівником відповідача ОСОБА_8, що безпосередньо приймав оскаржувані у справі постанови про накладення штрафних санкцій, та яка в подальшому заявила самовідвід під час розгляду даної справи по суті позовних вимог, не повинна була розглядати й питання про забезпечення адміністративного позову, оскільки наявним є сумнів щодо неупередженості та безсторонності суду при розгляді питання про забезпечення адміністративного позову у даній справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу про забезпечення адміністративного суду ФОП ОСОБА_4 шляхом зупинення дії оскаржуваних постанов.

Керуючись ст. 150, ст. 243, ст.308,ст. 311, ст. 312, ст. 320 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року у справі №804/3555/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про забезпечення адміністративного позову задовольнити.

Зупинити дію постанови №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018р., прийнятої інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 3723 грн., до набрання законної сили рішенням суду по справі.

Зупинити дію постанови №ОМС-ДН398/1019/АВ/П/ТДІП-ФС від 04.05.2018 року, прийнятої інспекцією з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 штраф у розмірі 111690 грн., до набрання законної сили рішенням суду по справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 червня 2018 року та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 27 червня 2018 року.

Головуючий суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай