Справа № 826/12716/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2018 року № 826/12716/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., суддів Федорчука А.Б., Мазур А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій щодо відмови листами від 19.03.2015 року № 15/4-Р-56 та від 30.04.2015 року № 15/4-Р-154 у виплаті грошового забезпечення; зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01 червня 2009 року по 28 жовтня 2011 року за посадою начальника управління з питань комплектування і проходження служби Департаменту роботи з персоналом Міністерства внутрішніх справ України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно не здійснював виплату позивачу грошового забезпечення з 01 червня 2009 по 28 листопада 2011 року.

Представники відповідачів проти позову заперечили, зазначивши, що позивач безпідставно не вийшов на службу, після призначення його на посаду помічника начальника Департаменту державної служби охорони на підставі наказу МВС України від 21.12.2009 № 3223о/с. Відповідач-2 також посилався на положення пункту 1.6 розділу першого Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 №499, згідно яких за час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується, а тому відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2015 позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2016 касаційну скаргу задоволено, судові рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2015 року, Київського апеляційного адміністративного суду від 8 грудня 2015 року скасовані з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.07.2016 справу прийнято до розгляду.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України за клопотанням позивача та представника відповідача суд ухвалив здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до поданих сторонами документів і матеріалів, судом з'ясовано наступне.

Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, починаючи з 1987 року.

Останньою посадою, на якій перебував позивач була посада начальника управління з питань комплектування і проходження служби Департаменту роботи з персоналом МВС України.

18.01.2008 наказом МВС України №15 «Про внесення змін до штату центрального апарату МВС України» посаду, на якій перебував позивач скорочено.

25.01.2008 позивача зараховано у розпорядження МВС України наказом МВС України №161о/с. Строк, на який позивача було зараховано у розпорядження МВС в наказі не зазначений.

21.12.2009 Наказом МВС України № 3223 о/с позивача призначено на посаду помічника начальника Департаменту державної служби охорони, про що останнього повідомлено листом Департаменту кадрового забезпечення МВС України від 21.12.2009 № 6/1/2-6256.

Згідно з поясненнями відповідача призначення позивача на цю посаду відбулося в зв'язку з тим, що він тривалий час перебував на лікарняних та у відпустках, а за викликами для вирішення питання про подальше проходження служби не прибував, пропозицій не надавав.

Як стверджує відповідач, позивач з часу призначення його на нову посаду до роботи не приступив, грошовий та речовий атестати не надав.

21.05.2010 наказом МВС України № 192 посада помічника начальника Департаменту державної служби охорони була скорочена у зв'язку із організаційно-штатними змінами і як вказує відповідач про необхідність прибути до ДДСО для вирішення питання про подальше проходження служби позивача також було повідомлено, але останній так і не прибув.

За фактом не виходу позивача на роботу було проведене службове розслідування та складений наказ про притягнення позивача до відповідальності від 03.10.2011 №161.

Наказом МВС України від 28.10.2011 №1148 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни на підставі п.64 «є» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою про доходи позивача №300 від 19.03.2015 за період з 01.2008 по 05.2009 позивачу було нараховано 113 514,15 грн.

За період з 01.06.2009 по 20.12.2009 позивачу не нараховувалося та не виплачувалося грошове забезпечення у зв'язку з тим, що останній знаходився у розпорядженні МВС України.

Позивач звертався до відповідача з проханням виплатити йому грошове забезпечення за серпень 2008 року, січень і квітень 2009 року та з 01.06.2009 по 28.10.2011, однак листами від 19.03.2015 № 15/4-Р-56 та від 15/4-Р-154 відповідач повідомив позивача про необхідність звернутися до Департаменту державної служби охорони.

Як стверджує відповідач, строк перебування позивача у розпорядженні МВС України закінчився 23.06.2009, тому здійснювати виплати за період з червня 2009 по 28 жовтня 2010 підстави відсутні.

Проаналізувавши наведені вище обставини, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до матеріалів справи позивач був переданий у розпорядження МВС України на підставі Наказу від 25.01.2008 №161о/с.

Згідно з п. 40 «в» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується таке: при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках /крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною/, на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Відповідно до п.п.3.4.1 - 3.4.3 п.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 N 499 при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу зараховуються в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов'язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ України. До цього строку не зараховується період перебування у відпустках та на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

За період перебування особи рядового і начальницького складу в розпорядженні органу внутрішніх справ їй виплачується грошове забезпечення з розрахунку посадового окладу за останньою основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру, крім премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 3.4.5 п.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 N 499 при виплаті грошового забезпечення в період перебування в розпорядженні не зараховується, зокрема, час перебування в черговій відпустці; час перебування на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до п.п. 3.4.6 п.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 N 499 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільнені від займаних посад і перебувають у розпорядженні, не використавши чергової відпустки, або щодо яких затримано вирішення питання про їх подальше використання на службі як правило, надається невикористана чергова відпустка. За час чергової відпустки грошове забезпечення їм виплачується в розмірі, установленому за основною посадою на день зарахування в розпорядження.

Згідно з п.п.3.4.4 п.3.4 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 N 499 днем зарахування в розпорядження вважається день підписання наказу про зарахування в розпорядження або день, зазначений у наказі.

Як встановлено судом позивачу з часу передання його у розпорядження МВС України, тобто з 25.01.2008 і до травня 2009 року включно виплачувалося грошове забезпечення.

Обґрунтовуючи припинення виплати позивачу грошового забезпечення, відповідачі посилались, зокрема, на те, що перебування у розпорядженні може бути не більш ніж 15 діб, а у виняткових випадках - не більше двох місяців, а отже, строк перебування позивача у розпорядженні МВС України закінчився 23.06.2009.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи та зважаючи на зміст наказу МВС України, строк, на який позивач передавався у розпорядження МВС в наказі не вказаний, доказів будь-якого погодження продовження строку перебування позивача в розпорядженні МВС України чи припинення його перебування в розпорядженні МВС України відповідач суду не надав. Доводи про те, що такий строк закінчився 23.06.2009 є необґрунтованими та такими, що протирічать вимогам наведеної вище Інструкції.

Суд звертає увагу, що лише майже через два роки з часу зарахування позивача у розпорядження МВС України щодо подальшої його служби було прийняте рішення - наказ МВС України від 21.12.2009 №3223 о/с - про призначення позивача на посаду помічника начальника Департаменту державної служби охорони.

Крім того, з наданих сторонами пояснень та матеріалів справи судом встановлено, що позивач тривалий час перебував на лікуванні, а також у відпустках.

Відповідно до п.п.3.2.1 п.3.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 N 499 особам рядового і начальницького складу, що звільнені від служби через хворобу на підставі листків непрацездатності або перебувають у відпустці через хворобу, зберігається виплата грошового забезпечення в розмірі, одержуваному на день хвороби, але не більш ніж за чотири місяці, крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі строки перебування на лікуванні.

Враховуючи те, що позивач часто хворів і перебував у відпусках з часу зарахування його у розпорядження МВС України і до призначення на нову посаду йому повинно було виплачуватися грошове забезпечення з дотриманням вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 №499, за весь період перебування у розпорядженні МВС України.

Що стосується вимоги позивача про виплату йому грошового забезпечення за період з червня 2009 по 28 жовтня 2011 років, то суд звертає увагу на таке.

Як видно з матеріалів справи і наданих сторонами пояснень, після призначення позивача на посаду помічника начальника Департаменту державної служби охорони, наказом від 21.12.2009 №3223 о/с позивач до роботи не приступив, документів для зарахування його на посаду не надавав. Позивач обґрунтовує це незгодою з таким призначенням. Водночас, останній не надав суду доказів, які б свідчили про оскарження ним у встановленому порядку такого призначення, а також відповідного рішення.

Згідно з п.п.2.2.1 - 2.2.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС від 31.12.2007 №499 посадові оклади встановлюються залежно від штатних посад у розмірах, визначених схемами посадових окладів, затверджених наказом МВС від 31.12.2007 N 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", для курсантів навчальних закладів органів внутрішніх справ згідно з додатком 1, для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатками 4-20, рядового і молодшого начальницького складу органів внутрішніх справ згідно з додатком 21.

Конкретний розмір посадового окладу особі рядового чи начальницького складу встановлюється наказом про особовий склад одночасно з призначенням на відповідну посаду.

У разі призначення у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів на посади з меншим посадовим окладом за особами рядового і начальницького складу зберігаються посадові оклади за попередніми посадами.

У разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

При звільненні з посади в разі призначення на іншу штатну посаду посадовий оклад за попередньою посадою виплачується особі рядового чи начальницького складу до дня призначення на нову штатну посаду.

Враховуючи наведене вище, якщо б посадовий оклад на новій посаді, на яку було призначено позивача у зв'язку зі скороченням штатів та проведенням організаційних заходів, був меншим, ніж на попередній посаді, то за ним мав би зберегтися попередній посадовий оклад. Водночас, позивач до роботи на новій посаді не приступив і був звільнений з посади через порушення дисципліни.

Відповідно до пункту 1.6 розділу першого Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 №499, за час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.

Таким чином, оскільки позивач після призначення його на посаду помічника начальника Департаменту державної служби охорони (21.12.2009), до роботи не приступив, то підстави для виплати позивачу грошового забезпечення з моменту його призначення і до звільнення відсутні.

У зв'язку з цим, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-1 нарахувати і виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 21.12.2009 по 28.10.2011 є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу листами від 19.03.2015 №15/4-Р-56 та від 30.04.2015 №15/4-Р-154 у виплаті грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Зі змісту листів Міністерства внутрішніх справ України від 19.03.2015 №15/4-Р-56 та від 30.04.2015 №15/4-Р-154 видно, що вони не містять відмову у виплаті грошового забезпечення позивачу, а повідомляють про необхідність позивачу звернутися до Департаменту державної служби охорони МВС України з цього питання. Водночас, з огляду на те, що судом встановлено нездійснення відповідачем-1 виплати позивачу грошового забезпечення всупереч вимог законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про протиправність дій відповідача-1 в частині невиплати грошового забезпечення за період з 01.06.2009 по 21.12.2009.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представника позивачів стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо невиплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування його у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України з 01.06.2009 по 21.12.2009.

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити розрахунок належного до виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час перебування його у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ України з 01.06.2009 по 21.12.2009.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Головуючий суддя Є.В. Аблов

Судді А.Б. Федорчук

А.С. Мазур