Справа № 812/1346/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1346/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сєвєродонецька міська рада Луганської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2018 № -1214,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 № -1214.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до податкового повідомлення - рішення від 22.03.2018 № -1214 позивач повинен сплатити суму нарахованого грошового зобов'язання за орендну плату за землю з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 2967,09 грн. Відповідно до пп.7.1.2 п.7.1 ст.7 ПК України загальними засадами встановлення податків і зборів є обов'язкове визначення такого елемента як об'єкт оподаткування. Відповідно до п.288.3 ст.288 ПК України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розрахувати податкове повідомлення-рішення без встановлення реального об'єкту оподаткування неможливо. Відповідно до листа відділу у м.Сєвєродонецьку Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області від 12.04.2018 №510/0/195-18 повідомлено про відсутність інформації про земельну ділянку під вбудованим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, не визначено її кадастровий номер та координати поворотних точок. Тобто, об'єкту оподаткування не існує. Отже, якщо в Державному земельному кадастрі відсутня інформація про земельну ділянку під вбудованим приміщенням розміром 45 м2 та відсутня її нормативна грошова оцінка, розрахувати податкове повідомлення-рішення від 22.03.2018 №-1214 у законний спосіб неможливо.

Ухвалою суду від 21.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 12.06.2018 залучено до участі у справі третю особу - Сєвєродонецьку міську раду Луганської області та відкладено підготовче засідання (а.с.41).

Ухвалою суду від 27.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.62).

Головне управління ДФС у Луганській області позовну заяву не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 12.06.2018 за вхідним реєстраційним № 13857/2018 подало відзив на позовну заяву (арк. спр. 28-30), в якому зазначено, що згідно з п. 1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Згідно з п. 2 ст. 288 ПКУ платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Згідно п. 4 ст. 288 ПКУ, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем

На підставі договору оренди землі №27 від 03.12.2008 було розраховано та вручено податкове повідомлення-рішення № -1214 від 22.03.2018р. на суму 2967,09 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п. 286. 1 ст. 286 ПКУ).

Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки щороку до 1 травня (п. 287.2 ст. 287 ПКУ). Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п. 288.4. ст. 288 ПКУ).

Згідно з п. 287.5 ст.287 ПКУ податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Зазначив, що ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, які сплачуються на відповідній території встановлюють органи місцевого самоврядування (пункт 284.1. ст. 284 ПКУ).

В розрахунку орендної плати, що є додатком до договору оренди, крім земельної ділянки площею 6 кв. м, зазначено в тому числі земельну ділянку під вбудованим приміщенням площею 45 кв. м.

Отже, податковий орган не встановлює об'єкт оподаткування та розмір орендної плати самостійно відповідно до вимог чинного законодавства. Розраховуючи грошове зобов'язання за орендну плату за землю з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 2967,09 грн, визначене в податковому повідомленні-рішенні, податковий орган враховував розмір орендної плати за цей об'єкт за минулий рік та помножував його на коефіцієнт нормативно-грошової оцінки земельної ділянки наступних періодів.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача 18.06.2018 надано відповідь на відзив відповідача (а.с.44-46), в якому зазначено, що, відповідно до п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Тобто, саме нормативна грошова оцінка земельної ділянки на поточний рік є відправною для розрахунку податкового повідомлення - рішення. Її відсутність унеможливлює розрахунок податкового повідомлення - рішення.

Крім того, зазначив, що до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, були внесені зміни згідно з Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства № 261 від 23.05.2017. Відповідно до Додатку 1 Порядку добавлено підрозділ 02.10 про те, що для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об'єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 1,5. Раніше органи Держгеокадастру застосовували коефіцієнт (Кф), який характеризує функціональне використання подібних земель житлової та громадської забудови із значенням 2,5. Тобто, в будь якому разі нормативна грошова оцінка земельної ділянки у спірний період була би значно нижча, ніж раніше.

На підставі ч.9 ст. 205 КАС України судом ухвалено розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1), зареєстрований як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Cєвєродонецької міської ради Луганської області 20.03.1996, місцем проживання є АДРЕСА_2, 28.04.2017 за № 7001999, дата реєстрації припинення підприємницької діяльності за власним рішенням - 28.04.2017, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 05.07.2018 (а.с.65-68).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу на праві приватної власності належить нежиле приміщення загальною площею 93 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, державна реєстрація (а.с.73-74). Інших нежитлових об'єктів нерухомості позивачу на праві приватної власності не належить.

Згідно з технічним паспортом цей об'єкт нерухомості обладнано окремим входом до нежитлового приміщення, площа якого не враховується до загальної площі об'єкту 93 кв. м (а.с.54-55).

З листа Комунального підприємства «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 08.08.2016 № 01/296 вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 є багатоквартирним п'ятиповерховим житловим будинком (а.с.11).

Відповідно до листа Сєвєродонецької міської ради на адресу позивача №2861 від 04.08.2016 підтверджено, що позивачу належить об'єкт нерухомості загальною площею 93 кв. м за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Донецька, який є нежитловим вбудованим приміщенням у багатоповерховому жилому будинку (а.с.57).

03.12.2008 між Сєвєродонецькою міською радою Луганської області як орендодавцем - власником землі та ОСОБА_1, як орендарем укладено договір оренди землі реєстраційний № 27, згідно з яким орендодавець на підставі рішення № 2632 від 20.11.2008 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під існуючий окремий вхід до нежитлового приміщення), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-22).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0006 га (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1709,28 гривень.

Відповідно до пункту 8 договору його укладено на 25 років строком до 20.11.2033 року включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: 170,93 грн на рік, що складає 10,00% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 9 договору).

Відповідно до розрахунку орендної плати, що є додатком до договору оренди, крім земельної ділянки площею 6 кв. м, зазначено в тому числі земельну ділянку під вбудованим приміщенням площею 45 кв. м (а.с.37).

28.01.2009 сторонами договору підписано акт передачі-прийняття земельної ділянки в натурі лише площею 0,0006 га (а.с.36).

Отже, факт передачі позивачу в користування земельної ділянки під вбудованим приміщенням площею 45 кв. м не підтверджено належними доказами.

В листі від 25.06.2013 за № 11348/27/Б1758-13 Державним агентством земельних ресурсів України, зазначено, що «надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в багатоквартирному будинку неможливо, оскільки не можливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки як складова поняття «земельна ділянка» (а.с.24).

Листом Управління Держгеокадастру у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 12.02.2017 № 528/86-17 повідомило позивача, що в даних Державного земельного кадастру станом на 02.02.2017 відсутня інформація про земельну ділянку під вбудованим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, не визначено її кадастровий номер та координати поворотних точок. Надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки під вбудоване приміщення не є можливим (а.с.59).

На заяву позивача про надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки розміром 45 м2 станом на 2018 рік, Відділ у м.Сєвєродонецьку Головного Управління Держгеокадастру у Луганській області листом від 12.04.2018 № 510/0/195-18 повідомив, що в даних Державного земельному кадастру станом на 11.04.2018 відсутня інформація про земельну ділянку під вбудованим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, не визначено її кадастровий номер та координати поворотних точок. Надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки під вбудоване приміщення не є можливим (а.с.9).

Таким чином, земельна ділянка під вбудованим нежилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 як окремий об'єкт нерухомості не оформлювалася.

За вказане нежитлове приміщення, позивач сплачує податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлових приміщень (а.с.58).

Рішенням від 30.06.2015 № 4615 сто другої (чергової) сесії шостого скликання Сєвєродонецької міської ради встановлено з 01.01.2016 на території населених пунктів Сєвєродонецької міської ради податок на майно в частині плати за землю, та затверджено розміри ставок земельного податку згідно з Положенням про податок на майно, в частині плати за землю (а.с.50-53).

Відповідно до п.8 додатку 1 до Положення про податок на майно в частині плати за землю, власники вбудовано-прибудованих нежитлових приміщень повинні сплачувати 3,0 % від нормативної грошової оцінки землі (а.с.53 зв.бік).

22 березня 2018 року Головне управління ДФС у Луганській області прийняло податкове повідомлення - рішення № -1214 про зобов'язання ОСОБА_1 сплатити суму нарахованого грошового зобов'язання у розмірі 2967,09 грн за орендну плату за землю з фізичних осіб за 2018 рік, протягом 60 днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення (а.с.8).

Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2018 рік (а.с.32) до податкового-повідомлення рішення № -1214 від 22.03.2018 р. згідно договору оренди землі № 27 від 03.12.2008, укладеного між Сєвєродонецькою міською радою, в особі заступника міського голови Головка Юрія Олексійовича та ОСОБА_1 дані з договору оренди землі № 27 від 03.12.2008 з 01.01.2009:

- площа земельної ділянки - 6 кв. метрів, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 28.02.2008, 26.11.2008 (НГО) - 1709,28, прийнятий до розрахунку розміру орендної плати, відсотків нормативно грошової оцінки земельної ділянки - 10%;

- площа земельної ділянки - 45 кв. метрів, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на 28.02.2008, 26.11.2008 (НГО) - 12819,60, прийнятий до розрахунку розміру орендної плати, відсотків нормативно грошової оцінки земельної ділянки - 10%.

Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру на виконання п. 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України, враховуючи інформацію Державної служби статистики України, було визначено індекс споживчих цін, а саме: за 2009 рік становив 105,9; за 2010 рік становив 100,0; за 2011 рік становив 100,0; за 2012 рік становив 100,0; за 2013 рік становив 100,0; за 2014 рік становив 124,9; за 2015 рік становив 143,3; за 2016 рік становив 106; за 2017 рік становив 100,0.

Коефіцієнти індексації нормативно грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, становлять: 2008р. - 1,152; 2009р. - 1,059; 2010р. -1,0; 2011р. - 1,0; 2012р. - 1,0; 2013р. - 1,0; 2014р. - 1,249; 2015р. - 1,433; 2016р. - 1,06; 2017р. -1,0.

Розрахунок за 2018 рік: Нормативна грошова оцінка земельної ділянки (НГО)

- 12819,60 х 1,152 = 14768,18 грн. (НГО) - за 2009 рік;

- 14768,18 х 1,059 = 15639,50 грн. (НГО) - за 2010 рік;

- 15639,50 х 1,0 = 15639,50 грн. (НГО) - за 2011-2014 роки;

- 15639,50 х 1,249 = 19533,73 грн. (НГО) - за 2015 рік;

- 19533,73 х 1,433 = 27991,83 грн. (НГО) - за 2016 рік;

- 27991,83 х 1,06 = 29671,34 грн. (НГО) - за 2017 рік;

- 29671,34 х 1,0 = 29671,34 грн. (НГО) - за 2018 рік;

- 29671,34 х 10% = 2967,13 грн (річна сума орендної плати за земельну ділянку розміром 45 кв. м) (а.с.32).

Отже, відповідно до вказаного розрахунку відповідач фактично визнав, що нарахована оскарженим повідомленням-рішенням позивачу до сплати сума орендної плати визначена податковим органом саме відносно земельної ділянки площею 45 кв. м під вбудованим нежилим приміщенням (без урахування орендної плати за земельну ділянку площею 6 кв. м під окремим входом до вказаного нежитлового приміщення).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з таких вимог чинного законодавства.

Приписами статті 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України, плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковим кодексом України визначено обов'язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV "Про оренду землі".

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.288.3 ст.288 ПК України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу (пункт 286.5 статті 286 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 288.5.1., 288.5.2. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

При цьому, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (пункт 289.1 статті 289 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 289.2 статті 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

За встановлених судом обставин, а саме: відсутності технічної документації щодо земельної ділянки під вбудованим нежилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, а також акту прийому-передачі вказаної земельної ділянки, очевидним є висновок про відсутність належним чином оформленого об'єкту оподаткування орендною платою за землю відповідно до вимог п.288.3 ст.288 ПК України.

Отже, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів законності прийнятого ним повідомлення-рішення, тому позовні вимоги суд визнає обгрунтованими і задовільняє їх в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає повному задоволенню, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Сєвєродонецька міська рада Луганської області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.03.2018 № -1214 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 22.03.2018 № -1214, про нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання у сумі 2967,09 грн (дві тисячі дев'ятсот шістдесят сім гривень 09 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ідентифікаційний код юридичної особи 39591445) витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні 80 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 12 липня 2018 року.

Суддя В.С. Шембелян