Справа № 824/384/18-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/384/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Григораш В.О.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

11 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року (ухвалена в м. Чернвівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до директора Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Мінтенка Сергія Георгійовича про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до директора Чернівецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання дій протиправними та скасування наказу.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року адміністративний позов повернуто.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вищевказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послалась на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до прийняття необґрунтованої ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 294 та ч. 2 ст. 312 КАС України справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, враховуючи наступне.

Як слідує з матеріалів справи, 02 травня 2018 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду було частково задоволено клопотання позивача та зменшено їй розмір сплати судового збору до 200 грн., в іншій частині адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без руху та надано позивачеві десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вказаної ухвали позивач виконала її вимоги про залишення позовної заяви без руху в частині надання до суду: адміністративного позову в редакції з чітко сформульованими позовними вимогами в прохальній частині адміністративного позову; адміністративного позову в редакції з зазначенням інформації: ідентифікаційний код юридичної особи (відповідача) в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Проте, позивачем не виконано вимогу ухвали про залишення позовної заяви без руху від 02.05.2018 року в частині надання доказів сплати зменшеного розміру судового збору судового збору в сумі 200,00 грн.

Натомість позивачем було заявлено клопотання про звільнення від сплати зменшеного розміру судового збору, у зв'язку з наявністю важкого фінансового становища. На підтвердження заявленого клопотання позивач надала суду ухвалу Верховного Суду від 22.01.2018 року №К/9901/6295/18, Довідку Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 21.12.2017 року №18992, Довідку управління соціального захисту населення Першотравневого району №1741, Витяг статті 7 із Закону України "Про Держаний бюджет України, Довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №4848 від 08.05.2018 року.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду про повернення позовної заяви, позивач оскаржила її в апеляційному порядку.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції посилався на положення п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач не усунула недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 3 пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн).

Як вбачається з позовної заяви, вона містить чотири вимоги немайнового характеру, за які необхідно було сплатити судовий збір в сумі 2819,20 грн (4 х 704,80 грн).

Згідно з приписами ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною 1 ст. 8 Закону № 3674-VI передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону № 3674-VI містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

Вказані статті встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку її положення спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Як встановлено з матеріалів справи, разом з адміністративним позовом позивачем було заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору, у зв'язку із незадовільним майновим станом. На підтвердження вказаного, додала до позову довідку Управління Пенсійного фонду України від 20.04.2018 року №417, де зазначається про отримання пенсії за віком за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року на загальну суму 8712,00 грн.

Чернівецьким окружним адміністративним судом відповідно до ухвали від 02 травня 2018 року було частково задоволено клопотання позивача та зменшено розмір сплати судового збору за подання даної позовної заяви до 200,00 грн (з розрахунку заявлених вимог: визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії).

Судова колегія критично ставиться щодо посилань апелянта, як на підставу звільнення її від сплати судового збору, на ухвалу Верховного Суду від 22.01.2018 року №К/9901/6295/18, оскільки в даному випадку, на відміну від справи, яку розглядав Верховний Суд, розмір судового збору не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в клопотанні про звільнення від сплати судового збору у розмірі 200,00 грн., заявником не було обґрунтовано та не надано докази на підтвердження того, що вона належить до категорії осіб, перелік яких зазначено в п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI.

Положеннями статті 242 КАС України визначено, що рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на час прийняття ухвали про повернення адміністративного позову прийшов до вірного висновку щодо відсутності підстав звільнення від сплати судового збору, оскільки матеріали справи містять докази, які свідчать, що позивач могла сплатити судовий збір у розмірі визначеному Чернівецьким окружним адміністративним судом в ухвалі від 02 травня 2018 року.

Між тим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта, що остання не мала можливості виконати вимоги ухвали суду від 02 травня 2018 року та сплатити судовий збір у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, враховуючи, що зазначеною ухвалою суду на позивача покладався обов'язок зі сплати судового збору лише в сумі 200 грн.

Таким, чином на переконання колегія суддів суд першої інстанції вжив усіх можливих заходів щодо зменшення ОСОБА_2 розміру сплати судового збору за подання даної позовної заяви до 200,00 грн., проте позивач не скористалась своїм правом та не усунула виявлені недоліки адміністративного позову, у зв'язку з чим ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду є законною та не підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно наявності підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивачем не усунуті всі недоліки, викладені в ухвалі Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 серпня 2017 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, чинні на момент розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, а тому підстави для скасування або зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.