Справа № 826/15128/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м. Київ № 826/15128/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Чудак О.М., суддів Пащенка К.С., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Ясинської К.В., представника позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2, у відсутність відповідача і третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Національного банку України до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович, ОСОБА_2, про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

22.11.2017 Національний банк України (далі - позивач, НБУ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни про:

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36479890 від 04.08.2017, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

- визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36479953 від 04.08.2017 прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач в порушення вимог статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) протиправно прийняв спірні рішення та зареєстрував право власності на нерухоме майно - земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 за ОСОБА_2, оскільки не перевірив відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Стверджує, що оскаржувані рішення відповідача впливають на його права, оскільки НБУ є іпотекодержателем вказаних земельних ділянок за договором іпотеки і не надавав згоду на їх відчуження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.11.2017 відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича та ОСОБА_2, призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та наданих доказах.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав вказаних у письмових запереченнях на позов та вважає, що оскаржені рішення прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач також стверджує про наявність згоди НБУ на продаж предмету іпотеки (земельних ділянок), яким є рішення Правління НБУ від 25.05.2017 №323-рш «Про погодження відчуження об'єктів нерухомого майна, переданих ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку НБУ».

Представник Уповноваженої особи проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у задоволенні позову відмовити повністю у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

ОСОБА_2 також заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у письмовому відзиві на адміністративний позов.

Заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.10.2015 постановою Правління НБУ №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», на підставі якої рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 №181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта-Банк» строком на два роки по 04.10.2017 включно та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних від 20.02.2017 №619 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019 та продовжено строк дії повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В. В.

Відповідно до пункту 6 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI) з дня початку процедури ліквідації банку: укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону.

Частиною 2 ст. 51 Закону №4452-VI передбачено, що після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

22.03.2012 на підставі іпотечного договору, укладеного між НБУ (іпотекодержатель) та ПАТ «Дельта Банк» (іпотекодавець), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвиновим А.В. за реєстровим номером 460, ПАТ «Дельта Банк» передало в іпотеку НБУ земельні ділянки, у тому числі, за кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Петрівське.

Рішенням Правління НБУ №323-рш від 25.05.2017 «Про погодження відчуження об'єктів нерухомого майна, переданих ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку НБУ» погоджено початкову ціну, порядок і строк реалізації Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" об'єктів нерухомого майна, переданого ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку НБУ, а також розмір їх уцінки. Крім того, надано дозвіл Департаменту управління ризиками на державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та державну реєстрацію припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно після реєстрації об'єктів нерухомого майна на електронних торгах та надходження коштів на рахунки НБУ.

На підставі зазначеного рішення НБУ, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" 11.07.2017 реалізувала на відкритих торгах за ціною 3025660 грн., передані в іпотеку НБУ, земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3

За результатами відкритих торгів (аукціону), 04.08.2017 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, що продана на аукціоні, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за № 754, щодо земельної ділянки площею 3,0801 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Продаж вказаної земельної ділянки вчинено за ціною 2021820 грн. (п. 2.1 договору).

За результатами відкритих торгів (аукціону), 04.08.2017 ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_6 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, що продана на аукціоні, посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. за №754, щодо земельної ділянки площею 1,4338 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Продаж вказаної земельної ділянки вчинено за ціною 1003840 грн. (п. 2.1 договору).

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.08.2017 індексний номер: 36479890, зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_2

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.08.2017 індексний номер: 36479953, зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_2

Позивач вважає, що відповідач при винесенні вказаних рішень, порушив вимоги законодавства України та його права, оскільки зазначені земельні ділянки були передані в іпотеку НБУ, а тому відповідач повинен був відмовити у державній реєстрації права власності земельних ділянок у зв'язку з наявністю заборони на їх відчуження.

Суд витребував матеріали реєстраційних справ щодо спірних рішень відповідача та їх дослідив.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами та третіми особами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1952-IV).

Умови, підстави та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно визначено також у Постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1177 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яка набрала чинності 01.01.2016 (далі - Порядок №1177).

Відповідно до статті 2 Закону України №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 3 Закону України №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до статті 4 Закону України №1952-IV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно із ч. 1, ч. 3 статті 10 Закону України №1952-IV державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до вимог пунктів 1, 14 частини першої статті 27 Закону України №1952-IV проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пунктом 9 Порядку №1127 передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

При прийнятті рішення державний реєстратор повинен дотримуватись порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, який визначено частиною третьою статті 10 Закону України №1952-IV, в тому числі зобов'язаний здійснити належну перевірку поданих заявником документів.

Зокрема, державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Разом з тим, за змістом п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України №1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Частиною 4 статті 24 Закону України №1952-IV передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Рішенням Правління НБУ №323-рш від 25.05.2017 «Про погодження відчуження об'єктів нерухомого майна, переданих ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку НБУ» погоджено початкову ціну, порядок і строк реалізації Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" об'єктів нерухомого майна, переданого ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку НБУ, однак суд не може погодитися, що надано згоду на припинення обтяження нерухомого майна.

Пунктом 6 вказаної постанови надано доручення Департаменту управління ризиками припинити обтяження нерухомого майна забороною відчуження та іпотекою після надходження коштів на рахунки НБУ від реалізації такого майна.

При цьому, на момент укладання договорів та проведення оскаржуваних реєстраційних дій кошти від продажу земельних ділянок НБУ як іпотекодержателю, перераховані не були, НБУ не був поінформований про укладання договорів купівлі-продажу та власне згода на державну реєстрацію припинення обтяження у формі листа відповідачем не надавалася.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки.

Таким чином, у відповідача не було законних підстав для здійснення реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_2, на підставі зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, оскільки згода іпотекодержателя (НБУ) не приймалася.

Пунктом 17.7 іпотечного договору від 22.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим номером 460 передбачено обов'язок банку не здійснювати відчуження нерухомого майна без письмової згоди НБУ.

При цьому суд звертає увагу та наголошує, що рішення Правління НБУ від 25.05.2017 № 323-рш «Про погодження відчуження об'єктів нерухомого майна, переданих ПАТ «Дельта Банк» в іпотеку НБУ» є лише погодженням на продаж Уповноваженою особою нерухомого майна на відкритих торгах, тоді як згодою НБУ на його відчуження та зняття обтяжень є відповідна заява позивача державному реєстратору про припинення обтяження забороною відчуження та іпотекою такого майна.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 01.11.2017 в реєстрі зареєстровані обтяження: заборона на відчуження нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3

Суд приймає до уваги, що рішення про припинення іпотеки чи заборони щодо земельних ділянок відповідачем не приймалось і таке рішення не є предметом даного спору. Рішення про державну реєстрацію права власності та рішення про припинення обтяження є різними за юридичною природою та мають різне правове регулювання. Приймає до уваги і власне назву рішення відповідача, опубліковані дані щодо земельних ділянок на сайті.

Однак, за наведених вище обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач, приймаючи рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на придбані за результатами торгів земельні ділянки, діяв не у межах, не у спосіб та не відповідно до вимог чинного законодавства, тобто за відсутності письмової згоди (погодження) НБУ на припинення обтяження, оскільки за фактично встановлених судом обставин не надходження коштів, не оформлення передбаченого законодавством письмового документа НБУ, підстави для прийняття оскаржуваних у справі рішень були відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов Національного банку України (01601, м. Київ, вулиця Інститутська, 9, ) до державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни (АДРЕСА_6), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович (АДРЕСА_7), ОСОБА_2 (03016, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36479890 від 04.08.2017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36479953 від 04.08.2017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Стягнути з державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни (АДРЕСА_6) на користь Національного банку України (01601, м. Київ, вулиця Інститутська, 9, ) витрати по сплаті судового збору з розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя О.М. Чудак

Суддя К.С. Пащенко

Суддя Т.І. Шейко