Справа № 161/6655/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/5005/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.

при секретарі судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу виконавчого комітету Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року (суддя - Подзіров А.О., м.Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 2 травня 2018 року звернулася до суду з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.04.2018 №409 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. за порушення ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана Постанова прийнята відповідачем безпідставно та за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення. Наголошує, що положеннями ч.2 ст.156 КУпАП не встановлено жодних обмежень щодо роздрібної торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в нічний час, тобто з 22 год. до 08 год. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на: не забезпечення належного виклику для розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутність у постанові обставин вчинення правопорушення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року у справі №161/6655/18 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення, не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, не надав належної правової оцінки тому факту, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, прийнятим з врахуванням всіх обставини справи та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ні Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон №481/95-ВР), ні іншими законами та нормативно-правовими актами органам місцевого самоврядування не надані повноваження запроваджувати такі заходи, як заборона реалізації (обмеження роздрібної торгівлі) алкогольних напоїв, пива, слабоалкогольних напоїв у стаціонарних об'єктах торгівлі та тимчасових спорудах у певний період часу, з огляду на що позивача було необґрунтовано притягнуто до відповідальності за порушення правила торгівлі, яке встановлено рішенням органу місцевого самоврядування з порушенням закону, а відтак постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати.

Такі висновки суду першої інстанції є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 25.03.2018 о 05 год. 05 хв. продавець ОСОБА_1 здійснила продаж пляшки пива «Балтика 3» в скляній тарі ємкістю 0,5 л. з магазину «Цукерочка» по вул. Словацького, 3 у м. Луцьку, що є порушенням вимог рішення Луцької міської ради від 30.04.2014 №59/138 «Про внесення змін до рішення ради від 20.04.2011 №9/23 «Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів», за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.156 КУпАП. За цим фактом адміністративною комісією при виконавчому комітету Луцької міської ради винесено Постанову, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач по справі заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст.156 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар) тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із п.1 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч.2 ст.156 КУпАП (ч.1 ст.218 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, п.1 рішення Луцької міської ради від 20.04.2011 №9/23 «Про заборону продажу пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів», зі змінами внесеними рішенням ради від 30.04.2014 № 59/138, заборонено на території міста з 01.06.2014 продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів в об'єктах торгівлі та на винос у закладах ресторанного господарства: розміщених в радіусі 100 метрів від головного входу в приміщення загальноосвітніх навчальних закладів; з 22.00 до 08.00 години (крім продажу тютюнових виробів).

Загальна і виключна компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена статтями 25, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР). Перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку встановлено статтею 30 зазначеного Закону.

Відповідно до пп.9 п.«а» ст.30 Закону №280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Згідно з пп.4 п.«б» ст.30 Закону №280/97-ВР до делегованих повноважень зазначених рад належить встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Із наведених норм убачається, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить виключно встановлення режиму роботи суб'єктів господарювання.

Основні вимоги до роздрібної торгівлі горілкою і лікеро-горілчаними виробами, вином виноградним та плодово-ягідним, коньяком, шампанським, вином ігристим встановлені «Правилами роздрібної торгівлі алкогольними напоями», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Правила), які спрямовані на забезпечення прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування (абзац перший пункту 1 Правил).

Пунктом 7 Правил передбачено, що зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій комунальної форми власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад; зручний для населення режим роботи спеціалізованих магазинів, спеціалізованих відділів, секцій інших форм власності встановлюється виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за погодженням з власником цього об'єкта.

Обмеження щодо продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів встановлені статтею 15-3 Закону №481/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч.1 цієї статті забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров'я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.

Частиною 3 ст.15-3 Закону №481/95-ВР передбачено, що на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.

Судом встановлено, що Луцька міська рада заборонила продаж алкогольних напоїв у період часу з 22.00 до 08.00 години. Проте ні Законом №481/95-ВР, ні іншими законами та нормативно-правовими актами органам місцевого самоврядування не надані повноваження запроваджувати такі заходи, як заборона реалізації (обмеження роздрібної торгівлі) алкогольних напоїв, пива, слабоалкогольних напоїв у стаціонарних об'єктах торгівлі та тимчасових спорудах у певний період часу.

Аналогічна права позиція викладена у постановах Верховного суду України від 24 травня 2016 року №21-873а16 та від 08 листопада 2017 року №21-2968а16.

Більше того, апеляційний суд наголошує, що диспозицією ч.2 ст.156 КУпАП не встановлено жодних обмежень щодо роздрібної торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з прив'язкою до певного періоду часу, зокрема з 22 год. до 08 год. Відтак, продаж позивачем пляшки пива «Балтика 3» в скляній тарі ємкістю 0,5 л. з магазину «Цукерочка» по вул. Словацького, 3 у м. Луцьку о 05 год. 05 хв. не становить собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На правильність вищевказаної позиції вказує й наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання органам місцевого самоврядування повноважень встановлювати обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових» від 22.03.2018 №2376-VIII, який набрав чинності 25.04.2018 внесено зміни до ряду законодавчих актів України, зокрема, абзац 1 ч.2 ст.156 КУпАП доповнено словами «або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби»; статтю 15-3 Закону №481/95-ВР доповнено частиною дев'ятою такого змісту: «Сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб'єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби»; частину 1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» доповнено пунктом 44-1 такого змісту: «встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб'єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений час доби в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що починаючи з 25.04.2018 (дати набрання чинності Законом №2376-VIII) законодавцем надано право органам місцевого самоврядування надано встановлювати відповідні обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб'єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби. З цієї ж дати КУпАП запроваджено адміністративну відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Водночас, приписи цього закону на спірні правовідносини не поширюються, оскільки позивач була притягнута до відповідальності за порушення , яке сталося 25.03.2018, тобто до моменту набрання чинності відповідними положеннями законодавства, з огляду на що позивача було необґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вважає вірними висновки суду першої інстанції стосовно розподілу судових витрат, який зазначив, що оскільки позивач в якості доказів здійснення фактичної оплати витрат на правничу допомогу не надала жодного платіжного документу (квитанції до прибуткового касового ордера, фіскального чека, платіжного доручення), то заявлені до стягнення судові витрати не підлягають відшкодуванню. Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувану постанову слід залишити без змін..

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2018 року - без змін. .

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 10 липня 2018 року.