Справа № 2а-2139/11/1370
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року

Київ

справа №2а-2139/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/1138/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шарапи В.М.,

суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду у складі судді Гулкевич І.З. від 18 грудня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Мікули О.І. (головуючий), суддів: Курильця А.Р., Кушнерика М.П. від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівській області (далі - Управління ДАІ) про визнання дій протиправними та скасування реєстрації транспортних засобів, -

УСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив визнати дії ДАІ ГУ МВС України у Львівській області протиправними щодо реєстрації транспортних засобів: автомобіля марки MERSEDES-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, зареєстрованого 5 вересня 2009 року; автомобіля марки DAIMLER, державний номерний знак НОМЕР_2, 1998 року випуску, зареєстрованого 5 вересня 2009 року; автомобіля марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_3, 2003 року випуску, зареєстрованого 10 вересня 2009 року та скасувати державну реєстрацію зазначених транспортних засобів.

На обґрунтування позову зазначив, що з позовної заяви ДПІ у Залізничному районі м. Львова йому стало відомо, що у відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління ДАІ за ним зареєстровані ввезені з закордону транспортні засоби за які не сплачено податок з власників транспортних засобів, однак реєстрація вказаних автомобілів на його ім'я є незаконною, оскільки така ним не здійснювалась.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 18 грудня 2013 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії посадових осіб відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління ДАІ щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_2 зазначених транспортних засобів. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що реєстрація транспортних засобів проведена із порушенням встановленого законом порядку, оскільки позивач не вчиняв дій щодо реєстрації відповідних транспортних засобів; жодних документів не підписував; про вчинення протиправних дій на предмет реєстрації на його транспортних засобів повідомив правоохоронні органи та постановою слідчого визнаний потерпілим у рамках кримінальної справи, порушеної за ознаками злочинів, передбачених статтями 364, 365 та 358 Кримінального кодексу України щодо службових осіб відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління ДАІ, а тому дії посадових осіб відповідача щодо здійснення державної реєстрації на ім'я позивача відповідних транспортних засобів є протиправними. Разом із тим, оскільки позивач не звертався у відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління ДАІ щодо скасування державної реєстрації вищезгаданих транспортних засобів, а підстави, які передбачені пунктом 40 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Порядок), як судовим рішенням, так і рішеннями уповноважених на це органів на час розгляду справи судом не встановлені, то така позовна вимога є передчасною.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 28 січня 2015 року скасував постанову суду першої інстанції та прийняв нову, якою відмовив у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та постановою суду апеляційної інстанції, скаржник звернувся до суду з касаційною скаргою. У скарзі зазначив, що рішення судів є незаконними, необґрунтованими та такими, що винесені при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи. Також скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Відповідач відзиву на касаційну скаргу не подав.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Львівський відділ реєстраційно- екземенаційної роботи Управління ДАІ надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 - 2010 роки здійснювалась перша реєстрація вантажних автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано ОСОБА_2

Згідно з даними Управління ДАІ, на ім'я ОСОБА_2 зареєстровано транспортні засоби: автомобіль марки MERSEDES-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, зареєстрований 5 вересня 2009 року, автомобіль марки DAIMLER, державний номерний знак НОМЕР_2, 1998 року випуску, зареєстрований 5 вересня 2009 року, автомобіль марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_3, 2003 року випуску, зареєстрований 10 вересня 2009 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_2 видаючи 19 вересня 2009 року довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уповноважив останніх управляти та розпоряджатися належними йому на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, виданих Львівським ВРЕР ДАІ 5 та 10 вересня 2009 року, автомобілем марки MAN, 2003 року випуску та автомобілем марки MERSEDES-BENZ, 2003 року випуску. Дані довіреності скасовані не були. Тому апеляційний суд вважав, що ОСОБА_2 достовірно було відомо про реєстрацію на його ім'я спірних транспортних засобів.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції визнав протиправними дії посадових осіб відділу реєстраційнно-екзаменаційної роботи Управління ДАІ щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів: автомобіля марки MERSEDES-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1, 2003 року випуску, зареєстрованого 5 вересня 2009 року; автомобіля марки DAIMLER, державний номерний знак НОМЕР_2, 1998 року випуску, зареєстрованого 5 вересня 2009 року; автомобіля марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_3, 2003 року випуску, зареєстрованого 10 вересня 2009 року.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, та апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, у порушення частини третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин; далі - КАС України), не звернули увагу на те, що в матеріалах справи наявні лише дві нотаріально завірені довіреності від 18 вересня 2009 року, згідно яких ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_3 та ОСОБА_4 управляти та розпоряджатися належними йому на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, виданих Львівським ВРЕР ДАІ 5 та 10 вересня 2009 року, автомобілями марки MAN, 2003 року випуску та марки MERSEDES-BENZ, 2003 року випуску.

Крім того, зазначені довіреності належним чином не завірені.

Відповідно до положень Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55, зокрема пунктів:

5.26 Відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи. Перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів. Його подають в інструкції з діловодства організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ;

5.27 Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

За правилами пунктів 71, 72 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 напис про засвідчення документа у паперовій формі складається із слів "Згідно з оригіналом", найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалу імені і прізвища, дати засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту документа "Підпис". Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 стверджує, що він не здійснював реєстрацію транспортних засобів, не підписувався у жодному документі, який подається для проведення державної реєстрації транспортного засобу, у зв'язку з чим звертався до суду першої інстанції з клопотанням про витребування оригіналів заяв, які подавалися для проведення такої реєстрації. Проте, суд хоча і надсилав лист про витребування таких доказів, але у порушення вимог статті 11 КАС України не вжив передбачених законом заходів, необхідних для з'ясування всіх обставин у справі, не з'ясував з яких причин відповідач не надіслав такі докази, не отримав ці докази і не надав їм оцінки.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Дані порушення норм процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 353 КАС України (у редакції, що діє з 15 грудня 2017 року) підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Таким чином, постанова суду першої та апеляційного інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог статті 353 КАС України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2013 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року у справі №2а-2139/11/1370 - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич ,

Судді Верховного Суду