Справа № 523/12222/17
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Кругліков О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови № 379/17 від 18.08.2017 року про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 14 серпня 2017 р. від Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради отримала запрошення на отримання документів, а саме: Лист від 02.08.17 №-01-5/194, 195, 168-ОГ.«Акт, складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівельної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 000779». Крім того, позивачка отримала «Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил» від 08.08.2017 м. Одеса, в якому Головний спеціаліст управління ОСОБА_2 з метою усунення виявлених порушень, вимагає: усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 08.10.2017 року, шляхом припинення експлуатації закінченого будівництвом об'єкту, не прийнятого в експлуатацію. Вказані документи були спрямовані поштою, в зв'язку з тим, що в протоколі було вказано про те, що від підпису відмовилась.

Позивачці також був спрямований поштою протокол про адміністративне правопорушення» від 08.08.2017 року м. Одеса. Головний спеціаліст управління ОСОБА_2 в протоколі вказує про те, що позивачем було порушено ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за що передбачена відповідальність за встановлені правопорушення частиною 9 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Крім того, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради була винесена «Постанова №-379/17 по справі про адміністративне порушення» від 18.08.2017року. В постанові вказується на те, що 03 серпня 2017 р. Управлінням Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради була здійснена перевірка законності будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. В ході перевірки було встановлено, що будівельні роботи з будівництва багатоквартирного житлового будинку завершені, об'єкт фактично збудовано та експлуатується фізичними особами для проживання, як багатоквартирний будинок. Також було встановлено, що ОСОБА_1 експлуатується квартира другого поверху за фактичним №3 у секції «В» (1) багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2, не прийнятого в експлуатацію, чим порушено частину 8 статті 39 Закону України «Про регулювання мостобудівної діяльності». Вказаною статтею передбачено - експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена частиною 9 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 10.200 десять тисяч двісті) гривен. В постанові також було вказано про те, що відповідно до положень статті 308 КУпАП передбачено подвійне стягнення штрафу у розмірі 20.400 (двадцять тисяч чотириста) гривен. Також було вказано про те, що постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з її занесення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або у суд з урахуванням положень статей 287 - 289 КУпАП. Про вказану постанову ОСОБА_4 стало відомо тільки 22 серпня 2017 року.

Позивачка з вказаною постановою №-379/17 від 18.08.2017 р. не згодна, оскільки за фактом будівництво будинку розслідується кримінальне провадження №- 4 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України, а також у справі № 549/10/1570 в провадженні Одеського окружного адміністративного суду, Одеського апеляційного адміністративного суду, Суворовського районного суду м. Одеси розглядались справи відносно забудовників багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Позивачкою був укладений лише 02 листопада 2009р. «договір про взаємні зобов'язання», між нею та ОСОБА_3, зв'язку з чим, позивачка просить:

1. Винести постанову, якою скасувати «Постанову № 379/17 по справі про адміністративне правопорушення» від 18.08.2017 р. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, відносно ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що підставою адміністративного позову є те, що Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради була винесена «Постанова №-379/17 по справі про адміністративне порушення» від 18.08.2017 року. Вказану постанову позивачем було отримано по пошті тільки 22 серпня 2017 року.

03 серпня 2017р. Управлінням Державного Архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради була здійснена перевірка законності будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. В ході перевірки було встановлено, що будівельні роботи з будівництва багатократного житлового будинку завершені, об'єкт фактично збудовано та експлуатується фізичними особами для проживання, як багатоквартирний будинок. Також було встановлено, що позивачем експлуатується квартира другого поверху за фактичним №-3 у секції «В» (1) багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2, не прийнятого в експлуатацію, чим порушено частину 8 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Вказаною статтею передбачено - експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих з експлуатацію, забороняється. Відповідальність за встановлені правопорушення передбачена частиною 9 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення їдали КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 10.200 десять тисяч двісті) гривен. В постанові також було вказано про те, що відповідно до положень статті 308 КУпАП передбачено подвійне стягнення штрафу у розмірі 20.400 (двадцять тисяч чотириста) гривен. Також було вказано про те, що постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з її винесення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або у суд з урахуванням положень статей 287 - 289 КУпАП. Про вказану постанову позивачу стало відомо тільки 22 серпня 2017 року. З вказаною постановою №-378/17 від 18.08.2017 р. не згодна, оскільки за фактом будівництво будинку розслідується кримінальне провадження і №- 4 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 212 КК України, а також у справі в провадженні Одеського окружного адміністративного суду, Одеського апеляційного адміністративного суду, Суворовського районного суду м. Одеси розглядались справи відносно забудовників багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 Позивачка лише проживає в будинку, а тому не має жодного відношення до будівництва будинку.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Наполягав на задоволенні позову з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI) Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ від 23.05.2011 № 553, передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Інспекціями за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок. Підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства. Під час проведення позапланової перевірки посадова особа інспекції зобов'язана пред'явити службове посвідчення та направлення для проведення позапланової перевірки.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (пп.8 п. 11 Порядку).

З матеріалів справи вбачається, що між забудованими будинку за адресою: м. Одеса, вул. Романтиків (колишня Третя), № 25 літер «А», «Б», «В» існує спір, який розглядався Суворовським районним судом м. Одеси, Одеським окружним адміністративним судом, Одеським апеляційним адміністративним судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 лише є мешканцям будинку, яка в свій час уклала нікчемний договор про взаємні права та обов'язки, які передбачали отримання права власності. Однак до теперішнього часу, позивач не має правовстановлюючих документів на квартиру. Крім того, мешканці будинку неодноразово звертались до контролюючих органів вирішити житлове питання, а результатом цього фактично стало складання постанов про адміністративне правопорушення на даних осіб.

Статтею 8 Конституції України передбачено - в України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 9 Конституції України передбачено - чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є часиною національного законодавства України.

11 вересня 1997 року України була ратифікована «Конвекція про захист прав людини та основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, а також в подальшому Протоколі до Конвенції. Україною також була визнана «Загальна декларація прав людини», яка була прийнята і проголошена резолюцією 217 А (III) Генеральною Асамблеєю від 10 грудня 1948 року. Визнання і ратифікація вищевказаних міжнародних законодавчих актів Україною, тобто державою були взяти зобов'язання, гарантувати кожній особі права та свободи, які закріплені вказаними міжнародними законодавчими актами.

Статтею 19 Конституції України передбачено - правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органі державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено - права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу у існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №-5-рп/2005, передбачено тлумачення словосполучення «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані», що міститься в частині другій, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, що міститься в частині третій статті 22 Конституції України.

Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена», що міститься в абзаці четвертому підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №-10-рп/2008, передбачене тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України.

Конституційний Суд України прийшов до висновку, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дій, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплення прав і свобод людини і громадянина - вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Статтею 48 Конституції України передбачено - громадяни мають право на соціальній захист, з яким кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов'язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.

Статтею 55 Конституції України передбачено - права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 58 Конституції України передбачено - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №-1-рп/99 було визнано, що загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріпленій у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правових актів в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію, а також судову практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП законодавчий орган чітко встановив, що посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна встановити всі необхідні докази по справі, згідно яких притягується особа до адміністративної відповідальності.

Так, в протоколі про адміністративне порушення, постанові та інших матеріалах справи відсутні докази здійснення будівельних робіт ОСОБА_1

За відсутності в матеріалах справи доказів правопорушення скоєного ОСОБА_1 відповідач не довів скоєння позивачами адміністративного правопорушення та правомірність і законність ухвалення відповідної постанови.

За наведених підстав, та приймаючи до уваги, що відповідачем, на якого законом покладено обов'язок доведення правомірності своїх дій, не надано суду яких-небудь доказів правомірності винесення постанови, то постанова про притягнення позивачів до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, тому суд зобов'язаний перевірити законність та обґрунтованість складення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, з наданням їй можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, № 303А) суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на встановлені судом обставини та викладені вище висновки суд вважає, що оскаржувана позивачем постанова є протиправною та підлягає скасуванню, так як при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв не на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, в зв'язку з цим оскаржувана постанова не може вважатись такою, що прийнята обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

Відповідно до ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 8,9, 72, 77,139, 242-246, 250, 271, 286, 295 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови № 378/17 від 18.08.2017 року про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

2. Постанову № 379/17 по справі про адміністративне правопорушення» від 18.08.2017 р. Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, місце реєстрації : АДРЕСА_1 - скасувати.

3. Справу щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 за ч. 6 ст. 96 КУпАП - закрити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя