Справа № 810/1192/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2018 року № 810/1192/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області (м. Київ, вул. Володимирська, 15), у якому просить суд:
- визнати протиправним рішення Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області щодо відмови у перерахунку та видачі довідки про заробітну плату за період виконання службових обов`язків в зоні відчуження за заявою від 24.01.2018;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Київській області провести перерахунок заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 04.05.1986 по 08.05.1986 та видати відповідну довідку для нарахування пенсії з урахуванням добових у розмірі 3,50 крб. та грошової компенсації замість продовольчого пайка у розмірі 20,00 крб. у місяць і долучити їх до вже нарахованої заробітної плати згідно з довідкою від 28.01.2015 №164, виданої Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області відповідно до постанови Таращанського районного суду від 16.12.2014 у справі №379/2505/14-а.
Позов мотивовано тим, що у період з 04.05.1986 по 08.05.1986, під час проходження служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у м. Чорнобиль. На письмове звернення позивача до Головного управління МВС України в Київській області з проханням видати довідку про заробітну плату у зоні відчуження для перерахунку пенсії з урахуванням чинного законодавства, відповідачем видано довідку, до якої не були включені окремі виплати, що були передбачені нормативно-правовими актами урядів СРСР і УРСР.
Так, позивач стверджує, що відповідачем при видачі довідки не були враховані положення постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964-рс, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7, відповідно до яких до довідки про заробітну плату мають бути також включені добові та компенсація за продовольчий пайок у загальному розмірі 23,50 крб.
Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що довідка про грошове забезпечення позивача за період роботи у зоні відчуження видана відповідно до вимог чинного законодавства та на підставі первинних документів з урахуванням усіх складових, право на отримання яких мав позивач.
У судове засідання, призначене на 24.04.2018, учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Разом з цим матеріали справи містять клопотання учасників справи про її розгляд за відсутності уповноважених представників.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 20).
Відповідно до маршрутного листа, виданого ГУ МВС України в Київській області від 13.04.1986 №Д-151, ОСОБА_1 приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та у період з 04.05.1986 по 08.05.1986 перебував у відрядженні у м. Чорнобиль (а.с. 19).
Постановою Таращанського районного суду від 16.12.2014 у справі №379/2505/14-а Таращанський РВ ГУ МВС України в Київській області зобов`язано провести перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 04.05.1986 по 08.05.1986 та видати відповідну довідку для пред`явлення до органів Управління Пенсійного фонду України для нарахування пенсії з урахуванням Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 щодо роботи у вихідний день; наказу МВС СРСР №0130 від 11.05.1986 та № 0189 від 30.06.1986 щодо виплати подвійного окладу та абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 03.09.1986 №1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 № 530-рс щодо збільшення окладу до 15 %.
На виконання вимог вказаної постанови, Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_1 видано довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках №164 від 28.01.2015, відповідно до якої загальний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 04.05.1986 по 08.05.1986 склав 274,19 крб., у тому числі посадовий оклад 90,00 крб., оклад за звання -120,00 крб., надбавка за вислугу років (10%) 21,00 крб., доплата за роботу у вихідний день (04.04.1986) 20,04 крб., збережений середній заробіток за роботу в зоні відчуження 37,85 крб. (а.с. 22).
23 січня 2018 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області, у якій просив видати нову довідку про грошове забезпечення за роботу у зоні відчуження, додатково включивши до неї добові та компенсацію за продпайок, виплата яких була передбачена підпунктом 2 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, а також пунктом 2 наказу МВС СРСР від 11.05.1986 №0130 та пунктом 1 наказу МВС СРСР від 26.05.1986 №0149 (а.с. 12-13).
Листом від 22.02.2018 №29/Д-138 Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в Київській області повідомила позивача про відсутність підстав для видачі нової довідки, позаяк добові та компенсаційні виплати, у тому числі за продовольчий пайок, не є складовими грошового забезпечення та до картки про нарахування грошового забезпечення і довідки, виданої на підставі постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, не включаються (а.с. 14).
Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.
Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом таємно щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа таємно та для службового користування стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів:
- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс;
- постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156;
- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031-рс;
- постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195;
- постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.
У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 року Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати, надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії виплачувати працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб; дозволено керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії з ліквідації аварії, проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі у порівнянні з установленими діючим законодавством нормами, в II зоні - в чотирикратному і в I зоні - в трикратному розмірі (абзац перший). У тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв`язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абзац другий).
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.
Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130, від 17 травня 1986 року № 0149, від 30 червня 1986 року №0189 та інших.
Абзацом 1 пункту 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 року № 0149 Про додаткові виплати особовому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено, за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії, здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.
Абзацом 2 пункту 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.
Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.
Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 5 червня 1986 року № 665-195 Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища, надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964.
Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно абзацу 4 пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207/7) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.
Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.
Пунктом 2 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 дозволено міністерствам і відомствам виплачувати працівникам, в тому числі військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, військовозобов`язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, зазначені у пункті 1 цієї постанови, добові в розмірі 3 руб. 50 коп., а також забезпечувати їх безкоштовним триразовим гарячим харчуванням (з розрахунку 2 руб. 85 коп. на добу) та безкоштовним житлом.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 року №1006-р, з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.
Відповідно до статті 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.
Тотожний правовий висновок викладений у постановах Верховного суду від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 20.03.2018 у справі №539/2350/17.
Як вбачається з розрахункового листа про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 , у травні 1986 року останньому було нараховано 223,00 крб. грошового забезпечення, у тому числі 90,00 крб. посадовий оклад, 120,00 крб. за звання, 13,00 крб. за вислугу років.
Доказів нарахування та виплати ОСОБА_1 у травні 1986 року будь-яких інших виплат, у тому числі добових чи/або компенсації за продовольчий пайок, особовий розрахунок ОСОБА_1 не містить.
Доводи позивача, що такі складові повинні були виплачуватися на підставі діючого на той час законодавства, не свідчить про їх фактичне нарахування та отримання позивачем під час роботи в зоні відчуження.
Отже, у відповідача не було законних підстав для проведення розрахунку грошового забезпечення із врахуванням грошової винагороди, яка позивачем не отримувалась, як і відсутні підстави для видачі нової довідки з урахуванням таких виплат.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Витрати, пов`язані з залученням свідків та проведенням експертиз відповідачем під час розгляду справи понесені не були, у зв`язку з чим судові витрати, які б підлягали розподілу, відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 01.06.2018

Суддя Панченко Н.Д.