Справа № 808/2060/18
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 липня 2018 року 10 год 00 хв.Справа № 808/2060/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 (69071, АДРЕСА_1) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25-А) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%;

зобовязати відповідача перерахувати позивачу пенсію за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією починаючи з 01.10.2017

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач зазначає щодо помилковості застосованого відповідачем індивідуального коефіцієнта страхового стражу під час здійснення перерахунку пенсії з 1 жовтня 2017 року. Позивач вказує, що з 10.11.2017 було внесено зміни до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до яких було перераховано пенсії зі збільшенням показника середньої заробітної плати та зменшення кратного стажу. Стверджує, що при розрахунку пенсії за віком до кінця 2017 року мав застосовуватись показник стажу з урахуванням кратності 1,35. З наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 06.06.2018 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №808/2060/18. Призначено судове засідання на 05 липня 2018 року.

Представник відповідача позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 22.06.2018. Зокрема, вказав, що з 01.10.2017 відповідачем проведено осучаснення пенсії позивача, а саме проведено перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Після проведеного перерахунку розмір пенсії позивача збільшено з 1 744,53 грн. до 2 375,84 грн. Зазначає, що оскільки пенсія за віком була призначена позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» 01.05.2008, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», то у відповідності до положень чинного законодавства підлягала перерахунку з 01.01.2017 з врахуванням п. 4-3 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зазначені норми не було визнано неконституційними в установленому законом порядку, а отже відсутні підстави для їх незастосування. З наведених підстав просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та з 01.05.2008 отримує пенсію за віком, призначену їй відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Разом із тим, з 01.10.2017 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України №2148-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з розрахунку величини оцінки одного року страхового стажу - 1%.

Позивач звернувся до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою, у якій просив провести розрахунок пенсії починаючи з жовтня місяця 2017 року з урахуванням оцінки одного року страхового стажу на рівні 1 рік - 1,35% відповідно до ст. ст. 58, 22 Конституції України.

Листом від 05.01.2018 № 11/Г-1 Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило ОСОБА_1, що індивідуальний коефіцієнт по стажу та розмір пенсії розрахований вірно, у відповідності до вимог чинного законодавства.

Не погодившись з позицією відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 1058-ІV від 09 березня 2003 року (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (№1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою:

Кс= (См*Вс)/100%*12

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням змін, внесених Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи або перерахунку пенсії може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

В силу частини 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

З матеріалів справи вбачається, що пенсія була призначена позивачу відповідно до положень Закону № 1058-IV до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у зв'язку з чим у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, суд зазначає, що вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у відповідача були відсутні підстави для їх не застосування.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки було внесено відповідні зміни до законодавства.

Разом із тим, обґрунтовуючи протиправність дій відповідача, представник позивача посилається на положення ст. 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Проте, суд звертає увагу позивача на те, що перерахунок пенсії позивачу зі зменшенням величини оцінки одного року страхового стажу 1% було здійснено починаючи з 01.10.2017, а не з дати призначення йому пенсії, а тому його посилання на положення ст. 58 Конституції України, на думку суду, є необґрунтованими.

Крім того, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що чинним законодавством України не передбачено можливість зміни величини оцінки одного року страхового стажу уже призначеної пенсії, з огляду на таке.

Нормами статті 6 КАС України закріплено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні від 03.06.2014 «Великода проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача також посилається на положення ст. 22 Конституції України, якими визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, необхідно зазначити, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, внаслідок проведеного з 01.10.2017 перерахунку пенсії позивачу, фактичний розмір пенсії позивача збільшився до 2375,84 грн.

З огляду на викладене, посилання позивача на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, на думку суду, є також необґрунтованими.

Суд вважає за необхідне ще раз звернути увагу останнього на те, що за наслідками проведеного позивачу з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії ОСОБА_1 збільшився, а тому жодного звуження обсягу прав і свобод позивача не відбулось.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно з нормами ст.139 КАС України, у зв'язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову судові витрати позивачу не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (69071, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69014, м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 25-А, ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення,а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 10.07.2018.

Суддя М.С. Лазаренко