Справа № 2а/0270/3320/12
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/0270/3320/12

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

12 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року (суддя Поліщук І.М.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково та зобов'язано Державну судову адміністрацію України виплатити ОСОБА_2 заборговане грошове утримання судді за період з 30.01.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 46 037 (сорок шість тисяч тридцять сім) грн. 32 коп.

03.04.2018 року позивачем подано заяву про встановлення способу і порядку виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 року у справі №2а/0270/3320/12 шляхом стягнення коштів в сумі 46 037,32 грн. на користь ОСОБА_2 з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників". При цьому заявник посилається на неможливість виконання судового рішення, оскільки рішення суду має зобов'язальний характер та передбачає стягнення коштів на користь стягувача. Таким чином, на думку заявника, існують обставини, які дають підстави для встановлення іншого способу та порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 року у справі №2а/0270/3320/12 відмовлено.

Не погоджуючись з відмовою суду першої інстанції в задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

У відповідності до вимог ст. 313 КАС України, апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що суд може змінити спосіб та порядок виконання рішення лише у виняткових за наявності обставин, що ускладнюють таке виконання. Однак, існування таких обставин суду не доведено, та в ході розгляду заяви, судом таких обставин також не виявлено.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для встановлення способу і порядку виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 року у справі №2а/0270/3320/12, та даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами враховує наступне.

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Тобто зі змісту вказаної норми випливає, що суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по даному питанню.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення суду розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

Таким чином, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, або ж відмовити по цьому питанню, не змінюючи при цьому його змісту. При цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Таким чином, колегія суддів вважає, що для задоволення заяви державного виконавця повинно існувати пропорційно обґрунтоване співвідношення між зазначеною метою і засобами, а також та чи є виправданими наслідки і чи відповідають загальному інтересу у спробі досягти зазначеної мети закону.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 у справі № 2а/0270/3320/12 державну судову адміністрацію України зобов'язано виплатити позивачу заборговане грошове утримання судді за період з 30.01.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 46037, 32 грн.

08.02.2013 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №2а/0270/3320/12 про зобов'язання Державної судової адміністрації України виплатити позивачу грошове утримання судді за період з 30.01.2011 року по 31.12.2011 року в сумі 46037,32 грн. Вищезазначений виконавчий лист надіслано для виконання у Державну казначейську службу України.

Встановлено, що державною казначейською службою вказаний виконавчий лист повернуто без виконання, оскільки постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012, на підставі якого видано виконавчий лист від 13.08.2012 має зобов'язальний характер, та передбачає стягнення коштів на користь стягувана, тому існують обставини, які ускладнюють виконання даного судового рішення.

Інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 13.06.2013 №846/12/13-13 "Щодо виконання судових рішень, ухвалених у справах, пов'язаних із соціальними виплатами" зазначено, що суди повинні враховувати, що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання судового рішення неможливим.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22 жовтня 2010 року № 12 (зі змінами) та Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади», Бюджетного кодексу України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ДСА України є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету України в межах, передбачених Законом України про державний бюджет на відповідний рік.

Згідно з частини першої - другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з держаних органів регулюється Законом України "Про гарантії держави, щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" (далі -Порядок).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Підпунктом 2 пункту 25 Порядку передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів здійснюється згідно чинного законодавства України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Фінансування програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» здійснюється за рахунок бюджетних коштів, які передбачаються у Законі України «Про Державний бюджет України».

Відповідно до статті 3 Закону, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У зв'язку з цим виконання рішення суду здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» Державною казначейською службою України.

Враховуючи викладене, а саме наявність підстав, які ускладнюють виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 у справі № 2а/0270/3320/12, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити заяву про встановлення способу і порядку виконання судового рішення, шляхом списання (стягнення) коштів у розмірі 46037,32 грн., що підлягають виплаті ОСОБА_2 з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року.

Згідно із статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення заяви позивача про встановлення порядку та способу виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою заяву ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду задовольнити.

Встановити спосіб і порядок виконання постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 23.07.2012 року у справі № 2а/0270/3320/12 шляхом стягнення коштів в сумі 46 037,32 грн. на користь ОСОБА_2 з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників".

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 12.07.18.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.