Справа № 461/6173/17
Суддя: Городецька Л. М.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6173/17
Провадження №2-а/461/40/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання Думича Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ЛМ ДФС про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.Оскаржуваною постановою його було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що автомобіль марки «Mersedes-Benz T220», реєстраційний номер WL69659 ніколи у його користуванні та володінні не перебував, та ним не було заявлено митному органу про ввезення вказаного транспортного засобу на територію України. Поряд з тим, вважає, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, а відтак митним органом винесено постанову про порушення митних правил з пропуском строків передбачених частиною 1 статті 467 МК України. Просить суд постанову Львівської митниці ДФС від 21.08.2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України скасувати, а провадження закрити у звязку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 07 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак у письмових запереченнях висловив своє ставлення до позову (а.с.20-27). Зокрема пояснив, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України є триваючим і вважається закінченим з моменту його субєктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення та фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 від 21 серпня 2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17 (а.с.7) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн.

Вказану постанову винесено на підставі протоколу про порушення митних правил №2055/20900/17 від 22 травня 2017 року (а.с.5).

Справи про порушення митних правил, передбачені ст.470 МК України, розглядаються митними органами, що передбачено ч.1 ст.522 МК України.

Оскаржуваною постановою встановлено, зокрема, що ОСОБА_2 30.09.2015 року через митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС ввіз автомобіль марки «Mersedes-Benz T220», реєстраційний номер WL69659 ніколи, номер кузова НОМЕР_1, без письмового декларування та сплати усіх митних платежів.

Так, обєктивною стороною порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України є, зокрема, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Главою 55 Розділу ХІІ МК України передбачено, що переміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжується обовязковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу, виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмового зобовязання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

У відповідності до ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці пять діб.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Одночасно слід зазначити, що стаття 467 МК України не містить переліку триваючих правопорушень.

Так, триваючими визначаються правопорушення, які розпочавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно, шляхом невиконання обовязку. Початковим моментом такого діяння може бути активні дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обовязок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Відтак, вчинене позивачем правопорушення є триваючим, а його доводи викладені у позовній заяві з даного приводу не відповідають розумінню норм передбачених МК України.

Таким чином, вказане вище правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 470 МК України, є триваючим правопорушенням, яке розпочалося 10.10.2015 року та тривало до моменту його виявлення 22.05.2017 року під час перевірки баз даних ЄАІС ДФС України.

Оскільки у справі відсутні будь-які інші дані щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення, саме з цієї дати слід починати відлік шестимісячного строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскільки з моменту виявлення відповідачем вчинення правопорушення до моменту притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил оскаржуваною постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскаржуваної постанови з цих мотивів відсутні.

Частина 3 статті 470 МК України передбачає настання адміністративної відповідальності за перевищення встановленого статтею 95 цього кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Транспортний засіб марки «Mersedes-Benz T220», реєстраційний номер WL69659 ніколи, номер кузова НОМЕР_1, що був ввезений позивачем на митну територію України, не є транспортним засобом комерційного призначення, але на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергію, що переміщується лініями електропередачі, вживається термін товар. Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речима є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Таким чином, поняття транспортний засіб особистого користування, є «товаром» і є предметом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України.

Частиною 2 статті 379 МК України «Умови тимчасового ввезення та ввезення з метою транзиту товарів на митну територію України громадянами» визначено, що пропуск через митний кордон України всіх товарів, окрім транспортних засобів особистого користування, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують 500 Євро та/або 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України тимчасово або з метою транзиту, здійснюється в порядку, передбаченому для підприємств, під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення (транзит).

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Зважаючи на викладене вище, товар - транспортний засіб особистого користування, ввезений позивачем, був пропущений на митну територію України у митному режимі «транзит», що підтверджується витягом із АСМО «Інспектор» ДФС України, і мав бути доставлений до митного органу призначення у встановлений статтею 95 МК України строк.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу.

На думку суду, покликання позивача на те, що 30.09.2015 року ним не було ввезено автомобіль вказаний вище спростовані матеріалами справи, зокрема інформацією з інтегрованої міжвідомчої (Державної прикордонної служби України та ДФС) інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система Аркан) щодо фактів перетину державного кордону України, з якої вбачається, що 30.09.2015 року автомобіль марки «Mersedes-Benz T220», реєстраційний номер WL69659, номер кузова НОМЕР_1 ввезено на територію України саме позивачем.

Вказаний факт не може бути спростований тим, що у ОСОБА_2 відсутнє посвідчення водія.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування немає, а отже у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,, ст.ст. 4, 95, 110, 381, 470, 522, Главою 55 Розділу ХІІ МК України, суд

в и р і ш и в:

Постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 від 21 серпня 2017 року у справі про порушення митних правил №2055/20900/17, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_2 без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення проголошено 12.07.2018 року

Суддя Л.М.Городецька