Справа № 820/148/18
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/148/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Спаскіна О.А.

суддів: Любчич Л.В. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018, (суддя Зоркіна Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 16.04.18) по справі № 820/148/18

за позовом ОСОБА_3

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради

третя особа Управління Державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2018 року ОСОБА_3 (далі позивач), звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради (далі - відповідач), третя особа - Управління державної казначейської служби України у Холодногірському районі м. Харкова, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача в ненаданні позивачу, інваліду 2 групи з дитинства, путівки на санаторно-курортне лікування за період з 2000 по 2017 роки; стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю в розмірі 20000 тис. грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року клопотання про поновлення строку на звернення до суду залишено без задоволення, та позов в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання позивачеві путівки на санаторно-курортне лікування за період з 2000 по 2016 рік повернуто позивачу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_3 щодо надання путівки на санаторно - курортне лікування у 2017 році.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що під час вчинення оскаржуваних дій фахівці відповідача діяли у відповідності до вимог чинного законодавства. Вказує, що позивач є інвалідом другої групи, що виключає можливість надання путівки на санаторно-курортне лікування у супроводі. Зауважує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності доказів роз'яснення позивачу порядку надання путівки.

В апеляційній скарзі позивач, також посилаючись на неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позову, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 р. по справі № 820/148/18 скасувати, прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги. Вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у наданні путівки на санаторно-курортне лікування, оскільки у позивача наявні усі необхідні документи для отримання такої путівки. Вказує, що позивачеві не роз'яснено в зв'язку з чим йому не надано путівку та не повідомлено процедуру отримання путівки особою, що має його супроводжувати, вартості путівки для супроводжуючої особи.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі, разом з тим заперечував проти апеляційної скарги відповідача та просив відмовити в задоволенні останньої.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість представника відповідача у розгляді справи в іншому суді.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання, оскільки відповідач є органом місцевого самоврядування зі встановленим штатом працівників. Доказів відсутності можливості залучення інших осіб для представництва інтересів Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради в суді відповідачем не надано.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційних скарг відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи та вимоги апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 276674 та довідкою МСЕ серії 2-98 ХАР № 022393.

Позивач перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради для забезпечення санаторно-курортним лікуванням, як інвалід другої групи з дитинства, на підставі заяви від 16.05.2005 року.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 558 від 01.04.2016 року позивачеві рекомендовано санаторно-курортне лікування.

16.08.2017 року позивачеві надана довідка на одержання санаторно-курортного лікування № 2822/414, якою вказано на необхідність проходження санаторно-курортного лікування за профілем «неврологія» із зауваженням стовно здійснення санаторно-курортного лікування позивача у супроводі матері.

07.06.2017 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача за путівкою на санаторно-курортне лікування, однак остання йому запропонована не була, проте було надано на підпис заяву про укладання договору на компенсацію вартості послуг санаторно-курортного лікування осіб з інвалідністю для отримання послуг лікування за відповідним профілем (а.с.181).

Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачеві путівки на санаторно-курортне лікування за період за 2017 рік. Разом з тим, з метою повного захисту прав позивача в спірних відносинах суд першої інстанції, з урахуванням приписів ч.2 ст.11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача повторно розглянути заяву позивача від 07.06.2017 року про забезпечення його путівкою на санаторно-курортне лікування.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви про компенсацію моральної шкоди, суд виходив з того, що зазначена вимога є похідною від вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка залишена судом без задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 6, 9 ст.38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» від 21.03.1991 року № 875-ХІІ визначено, що особи з інвалідністю і діти з інвалідністю за наявності медичних показань мають право на безплатне забезпечення санаторно-курортними путівками. Порядок та умови забезпечення осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України.

Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад затверджений постановою КМУ від 22.02.2006 року № 187.

Постановою КМ України від 01.03.2017 року № 110 затверджено "Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення деяких категорій інвалідів санаторно-курортними путівками" та внесено зміни до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 187 і від 31 березня 2015 р. № 200»

Відповідно до зазначених змін позивач має право вільного вибору санаторно-курортного закладу відповідного профілю лікування, безплатними путівками до якого він забезпечується.

Відповідно до положень п.17 постанови та наказу Міністерства соціальної політики України від 06.02.2017 року № 575 «Про встановлення граничної вартості путівки (ліжко-дня) у 2017 році» гранична вартість путівка у 2017 році складала 5244.40 грн.

Як свідчать матеріали справи, 16.08.2017 року позивачеві надана довідка на одержання санаторно-курортного лікування № 2822/414, якою вказано на необхідність проходження санаторно-курортного лікування за профілем «неврологія» із зауваженням стовно здійснення санаторно-курортного лікування позивача у супроводі матері.

Так, п.11 постанови КМ України від 22.02.2006 року № 187 (у ред. від 01.03.2017 року) визначено, що путівками без лікування забезпечуються особи, що супроводжують виключно тих інвалідів I групи, яким шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, установлено інвалідність (за винятком інвалідів з наслідками травм і захворюваннями хребта та спинного мозку, які забезпечуються путівками до санаторіїв (відділень) спинального профілю з лікуванням строком на 35 днів).

Оскільки позивач є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 276674 та довідкою МСЕ серії 2-98 ХАР № 022393, то судова колегія погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача повноважень забезпечити особу, яка супроводжує позивача, відповідною путівкою без лікування.

Разом з тим судова колегія зауважує, що порядок надання путівки, визначений п.п.171-172 постанови КМ України від 22.02.2006 року № 187, передбачає укладання договору між структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, санаторно-курортного закладу та інвалідом загального захворювання чи інвалід з дитинства.

З матеріалів справи, зокрема, з листа, направленого на адресу Директора ПРаТ «Приазовкурорт» «Клінічний санаторій «Лазурний» № 10-91/7709/04-17 від 29.08.2017 року, гарантійного листа від 02.09.2017 року № 01/1099 (отриманого засобами електронного звязку), заяви позивача від 07.06.2017 року а.с.181,184-185, встановлено, що відповідачем вчинялися дії спрямовані на забезпечення відповідача путівкою на санаторно-курортне лікування у 2017 році.

Враховуючи викладене вище, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачеві путівки на санаторно-курортне лікування за 2017 рік.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування в даному випадку положень ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України та обрання способу захисту прав позивача відмінного, від зазначеного безпосередньо у позовних вимогах, а саме шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути, заяву позивача від 07.06.2017 року про забезпечення його путівкою на санаторно-курортне лікування, оскільки форма заяви на отримання путівки (а.с.181), яка підписана позивачем, містить у собі посилання на «укладання договору щодо компенсації вартості послуг санаторно-курортного лікування», але вказане формулювання за своїм змістом не відображає наміру надати путівку, а стосується здійснення компенсаційних виплат, що було розцінено як відмова у наданні такої путівки.

Щодо відмови судом першої інстанції позивачу в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди судова колегія зазначає про відсутність доказів на підтвердження наявності винних дій відповідача, факту заподіяння позивачу моральної шкоди та причинного звязку між винними діями відповідача та завданою моральною шкодою.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, оскільки позивачем не було подано до суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, то вимоги щодо стягнення моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно було з'ясовано обставини справи, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження. Належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин сторонами не надано.

Твердження відповідача про відсутність підстав для повторного розгляду заяви позивача ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Висновки позивача в апеляційній скарзі про протиправну бездіяльності відповідача щодо ненадання позивачеві путівки на санаторно-курортне лікування за 2017 рік є безпідставними, оскільки в судовому порядку встановлено та підтверджено належними доказами то факт, що відповідачем вчинялися дії, спрямовані на забезпечення відповідача путівкою на санаторно-курортне лікування у 2017 році.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 2 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 по справі № 820/148/18 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2018 по справі № 820/148/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено та підписано 12.07.2018 р.