Справа № 415/4683/18
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

17 липня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 415/4683/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши заяву комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року з Лисичанського міського суду Луганської області до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича, відповідно до якого позивач просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича № 210 від 12.06.2018 "Про проведення перевірки фінансово - господарської діяльності ЛКСП "Лисичанськводоканал" та КП "Лисичанськтепломережа".

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову у справі шляхом зупинення дії розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича № 210 від 12.06.2018 "Про проведення перевірки фінансово - господарської діяльності ЛКСП "Лисичанськводоканал" та КП "Лисичанськтепломережа".

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не містить повноважень міського голови по призначенню перевірок комунальних підприємств. Неправомірні акти державних органів, що зачіпають права підприємств, порушують дві заборони, встановлені господарським кодексом України, а саме заборона, встановлена ч.5 ст.19 Господарського кодексу України та заборона, встановлена ч.4 ст.23 вказаного Кодексу.

КП «Лисичанськтепломережа» вважає, що розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича №210 від 12.06.2018 «Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності ЛКСП «Лисичанськводоканал» та КП «Лисичанськтепломережа» має очевидні ознаки протиправності, порушує права та інтереси КП «Лисичанськтепломережа».

На думку позивача, без вжиття заходів забезпечення позову буде неможливим відновити права КП «Лисичанськтепломережа» в подальшому, навіть в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно частини третьої цієї статті не допускається забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

З аналізу наведених норм слідує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, проте не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту адміністративного позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом розгляду в даній адміністративній справі є правомірність винесення Лисичанським міським головою Шиліним С.І. оскаржуваного розпорядження № 210 від 12.06.2018 "Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності ЛКСП "Лисичанськводоканал та КП "Лисичанськтепломережа".

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, забезпечення позову шляхом зупинення дії розпорядження міського голови від 12.06.2018 № 210 "Про проведення перевірки фінансово-господарської діяльності ЛКСП "Лисичанськводоканал" та КП "Лисичанськтепломережа" за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та частиною третьою статті 151 КАС України чітко визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом встановлення заборони або обов'язку вчиняти дії, що випливають з оскаржуваного рішення, прийнятого відповідачем.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, через що, у задоволенні заяви позивачу слід відмовити.

Крім того, в матеріалах адміністративного позову відсутні будь-які об'єктивні дані існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 151-154, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом комунального підприємства "Лисичанськтепломережа" до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича про визнання протиправним та скасування розпорядження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяК.Є. Петросян