Справа № 803/923/18
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2018 року ЛуцькСправа № 803/923/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1Я.) звернулась з позовом до Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України (Володимир-Волинське обєднане управління ПФУ) про визнання бездіяльності протиправною щодо нездійснення нарахування підвищення до пенсії та зобовязати здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2018, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Володимир-Волинському обєднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, а також є членом сімї, яку було примусово переселено, що підтверджується відповідним посвідченням реабілітованого та потерпілого від політичних репресій, тому згідно пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

12.03.2018 року позивач звернулася до Володимир-Волинського обєднаного управління ПФУ із заявою щодо призначення підвищення до пенсії згідно із пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У відповіді на звернення позивача від 30.03.2018 року №1520/05-2018, відповідачем повідомлено, що вказане підвищення до пенсії встановлено на підставі постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», у розмірі 43,52 грн.

ОСОБА_1 вважає, що при визначенні розміру підвищення пенсії їй як члену сім'ї, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, підлягає застосуванню пункт «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не постанова Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654, яка звужує обсяг встановлених законом прав, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами. З наведених вище підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Відповідно до ухвали судді від 14.06. 2018 року розгляд даної справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії як члену сімї реабілітованого в розмірі 43,52 грн., а також зазначив, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а виплата вказаного підвищення до пенсії здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» громадянам, які є членами сімей, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії підвищення проводиться в розмірі 43,52 грн. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Володимир-Волинському обєднаному управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААД №878616 виданим 08.12.2009 року.

28.12.2017 року Волинською обласною радою видано ОСОБА_1 посвідчення №84/17 реабілітованого та потерпілого від політичних репресій, згідно якого позивач має право на пільги, передбачені рішенням Волинської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

12.03.2018 року позивач звернулася до Володимир-Волинського обєднаного управління ПФУ із заявою про призначення підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 30.03.2018 року №1520/05-2018 відповідач повідомив про те, що позивачу встановлено підвищення до пенсії як члену сімї реабілітованого та з 01.01.2004 року вступив в дію Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до пункту 16 розділу XV Прикінцевих положень цього Закону до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. А тому, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Зазначив, що розмір вказаного підвищення громадянам, які є членами сімей осіб, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» в сумі 43,52 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованими слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Статтями 3, 4 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» встановлено реабілітувати всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сімями.

Поновити реабілітованих в усіх громадських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Згідно з пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються: репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 6 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення». Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідного до якого мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з частиною четвертою статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

На думку суду, положення частини четвертої статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування величини мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлено підвищення до пенсії у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», відповідно до якої з 01.09.2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні, тобто в розмірі, меншому, ніж той, що гарантований пунктом «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Отже, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, підвищення до пенсії позивачу повинно обчислюватися не на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, а у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

Відповідно до пункту 7 Постанови Верховної ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» від 24.12.1993 року №3812-XII направлення у заслання, вислання та спеціальні поселення в адміністративному порядку (стаття 3) - застосування репресій на підставі рішень місцевих органів влади, адміністративних органів, посадових осіб чи громадських організацій з політичних мотивів до сімей осіб, репресованих за обвинуваченням у контрреволюційних злочинах; до осіб, визнаних соціально небезпечними у політичному відношенні, противниками колективізації; до обвинувачених у звязках з так званими «ворогами народу», у приналежності до політичних партій тощо.

З аналізу вище наведених норм слідує, що громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані на підставі статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», призначені пенсії підвищуються на 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а членам їх сімей, яких було примусово переселено на підставі статті 3 вказаного Закону, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Волинської обласної ради від 30.09.2015 року №36/116 «Про надання на території Волинської області статусу осіб, потерпілих від політичних репресій», яке розміщене на сайті Волинської обласної ради та яким керувалася комісія з питань поновлення прав реабілітованих, Волинська обласна рада вирішила надати на території Волинської області статус осіб, потерпілих від політичних репресій, громадянам, які, зокрема, перебували у віці до 18 років з батьками, один з яких чи обоє на той час відбували покарання в місцях позбавлення волі, в засланні, на виселенні чи спец поселенні і згодом реабілітовані відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Згідно Положення про посвідчення реабілітованого і потерпілого від політичних репресій, яке є додатком 2 до рішенням Волинської обласної ради від 10.03.2016 року №3/27, посвідчення є документом, що підтверджує статус реабілітованого за статтею 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» та потерпілого від політичних репресій відповідно до рішенням Волинської обласної ради від 30.09.2015 року №36/116, та рішенням від 10.03.2016 року №3/27, на основі яких надаються відповідні пільги на території Волинської області.

Судом встановлено, що 28.12.2017 року Волинською обласною радою видано ОСОБА_1 посвідчення № 84/17 реабілітованого та потерпілого від політичних репресій, відповідно до якого позивач має право на пільги, передбачені рішенням Волинської обласної ради та Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, дії відповідача щодо нездійснення нарахування підвищення до пенсії позивача відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є протиправними, а тому суд зобовязує відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2018, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

Як передбачено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн., сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 07.06.2018 року.

Керуючись статтями 243 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України щодо нездійснення нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Володимир-Волинське обєднане управління Пенсійного фонду України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2018 року, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України (вулиця Соборна, 1, місто Володимир-Волинський, Волинська область, 44700, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 44700, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Дмитрук