Справа № 266/1027/18
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року справа №266/1027/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Шишова О.О., Гайдара А.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - адвоката ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року у справі № 266/1027/18 (головуючий суддя І інстанції Курбанова Н.М.), складене у повному обсязі 13 червня 2018 року у м. Маріуполь Донецької області за позовом ОСОБА_2 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Донецькій області ОСОБА_3 про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Донецькій області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22 лютого 2018 року АР № 87390 на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за ч. 1 ст. 132 КУпАП, закриття справи про адміністративне правопорушення (а.с. 2-7).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог у повному обсязі (а.с. 37-39).

Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача - адвокат ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року у справі № 266/1027/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що загальна вага транспортного засобу склала 38,9 т. при цьому маються 5 вісей, на кожну з яких йде окреме навантаження. Апелянт вважає, що визначити навантаження на вісі водієм неможливо, оскільки відсутнє спеціальне обладнання, а водій при завантаженні сипучого вантажу контролює лише загальну вагу.

Апелянтом зазначено, що перевантаження на одну вісь склало 900 кг., що складає 2,3% від загальної ваги транспортного засобу (38900 кг.), тому встановити та виправити дане порушення водієм було неможливо.

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не визначено чітко яка саме дія/або бездіяльність (умисна чи необережна) з боку водія призвели до адміністративного правопорушення, при цьому водій проконтролював загальну вагу транспортного засобу за для недопущення перевищення максимально допустимої ваги в 40 т. (а.с. 42-46).

Позивач, його представник та представник відповідача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

09 липня 2018 року до канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому вона зазначила, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права та просила залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 22 лютого 2018 року інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Донецькій області ОСОБА_3, який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова АР № 878390 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510,00 грн.

Як вбачається зі спірної постанови водій ОСОБА_2 22 лютого 2018 року о 11-16 год. керував транспортним засобом «Renault», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись у м. Маріуполь, Кальміуський район, автошлях Словянськ-Донецьк-Маріуполь, км 221+980, з перевищенням навантаження на осі т/з 22,900т., при дозволеному навантаженні 22т., чим порушив п. 22.5 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1КУпАП (а.с. 13).

Як вбачається з товарно-транспортної накладної № 783 від 22 лютого 2018 року позивачем здійснювалось перевезення вантажу - щебеню, масою брутто 22,8 т. з пунктом розвантаження у м. Маріуполі (а.с. 14-15).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятої спірної постанови, відтак вона є такою, що не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Щодо суті самого порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Донецькій області ОСОБА_3, дату розгляду справи 22 лютого 2018 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_2; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, п. 22.5 ПДР - перевищив навантаження на вісі т/з 22,900т., при дозволеному навантаженні 22т.; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ст. 132-1 КУпАП); прийняте по справі рішення застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 8).

Відповідно до п. 22.5 ОСОБА_4 дорожнього руху України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до ст. 132-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2013 року № 1007/1207 (далі - Порядок № 1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування встановлений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету міністрів України № 879 від 27 червня 2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Згідно п.п. 3, 15 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням ОСОБА_4 дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до пп. пп. 4-8 п. 4 Порядку № 1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є виключною компетенцією Укртрансбезпеки.

Відповідно до п.п. 16,18 вказаного Порядку №879, габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

При цьому, відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до Довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 22 лютого 2018 року, зафіксовано масу транспортного засобу «Renault», 38900 кг, навантаження на ось 1 складало - 6250, на ось - 2 - 9750, на ось 3 - 7800, на ось 4 - 7500, на ось 5 - 7600, що є перевищенням навантаження на вісь на 900 кг. (а.с. 27).

З вищевказаної довідки вбачається, що сам вантаж розміщується на останніх 3 вісях (4, 5, 6), вага якого при габаритно-ваговому контролю склала 22,9 т., що перевищує максимально допустиму в 22 т. вагу (за п. 22.5 ПДР) на 900 кг.

Суд вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що розподіл на вісі транспортного засобу рахується з його загального тоннажу, оскільки п. 22.5 ПДР чітко вказано, що навантаження на строєну вісь не може перевищувати 22 т.

Відповідно до п.4 абз.4 «ОСОБА_4 проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» від 18 січня 2001 року №30 допускається перевищення вагових параметрів над визначеними у пункті 22.5 ОСОБА_4 дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та плати за проїзд.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що еквівалентно 440 кг. (22т. * 2%), що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (щебінь), який під час транспортування здатний зсуватися.

При цьому суд зазначає, що ця похибка враховується не на кожну вісь, а у розмірі 440 кг. взагалі, відтак, суд вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що перевантаження на одну вісь склало 2,3% від загальної ваги транспортного засобу (38900 кг.).

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає доцільним висновок суду першої інстанції, що відповідачем прийнята постанова з додержанням норм процесуального права.

При цьому, суд не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права в не вказанні (на думку апелянта) які дії/або бездіяльності (умисна чи необережна) з боку водія призвели до адміністративного правопорушення, оскільки судом першої інстанції чітко зазначено, що позивачем порушено п. 22.5 ПДР, а саме перевантаження вісей транспортного засобу.

Відтак, спірна постанова відповідача прийнята правомірно, а рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250,271,272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Представника позивача - адвоката ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2018 року у справі № 266/1027/18 за позовом ОСОБА_2 до інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Донецькій області ОСОБА_3, третя особа: Департамент патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 11 липня 2018 року.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_6