Справа № 756/12665/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року

Київ

справа №756/12665/16-а

адміністративне провадження №К/9901/35204/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №756/12665/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 6 червня 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Шевчука А.В., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Беспалова О.О., суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати його призначити відповідну щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 25 червня 2016 року на підставі відповідного звернення до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про зміни у складі родини у зв'язку з народженням дитини.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 6 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації призначити ОСОБА_1 відповідну щомісячну адресну допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 25 червня 2016 року на підставі відповідного звернення про зміни у складі родини у зв'язку з народженням дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суди встановили, що позивач 01.02.2015 звернувся до відповідача з заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

01.02.2016 ОСОБА_1 було надано статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 01.02.2016 № , виданою 15.08.2016.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син. На час народження дитини позивач не працював, у зв'язку з чим він 26.05.2016 звернувся до відповідача з відповідною заявою про зміни у складі родини та з проханням про призначення і виплату йому та його новонародженій дитині державної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Проте, згідно висновку відділу контролю за правильністю призначення соціальних виплат Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 25.07.2016 №448 було повернуто особову справу ОСОБА_1 та рекомендовано для вірного призначення допомоги додатково з'ясувати дату переміщення заявника до м. Києва.

Крім того, рішенням від 31.03.2017 відповідачем призначено позивачу допомогу, однак, не призначено її на малолітнього сина.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, мотивував своє рішення тим, що надання грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад здійснюється з дня звернення за її призначенням.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації подало касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що дитину позивача не взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судових рішень - без змін, оскільки відсутні підстави для їх скасування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно зі ст. 4 зазначеного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 (далі - Порядок № 505), пунктом 1 якого передбачено надання грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

У відповідності до п. 3 Порядку № 505 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах:

- для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї);

- для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;

- для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень.

Згідно з п.6 Порядку № 505 (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних відносин) грошова допомога не призначається у разі, коли:

- будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення;

- будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Судами не установлено обставин, що виключають право членів сім'ї позивача, зокрема сина, на отримання адресної допомоги.

Не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що син позивача не отримав статусу переміщеної особи, оскільки відомості про сина позивача включені в довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Отже, суди дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для призначення позивачу щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на підставі відповідного звернення.

За змістом частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами рішень, а тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 6 червня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року у справі №756/12665/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду