Справа № 222/250/15-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року

м. Київ

справа №222/250/15-а

адміністративне провадження №К/9901/5902/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року (головуючий суддя Ханова Р.Ф., судді: Василенко Л.А., Казначеєва Е.Г.) у справі №222/250/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася в суд з позовом до управління соціального захисту населення Володарської районної державної адміністрації Донецької області (надалі Управління, відповідач), в якому просила визнати дії Управління щодо відмови у наданні щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг ОСОБА_1 незаконними, скасувати повідомлення Управління про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання №22 від 17.11.2014 року, №89 від 03.03.2015 року та зобов'язати відповідача призначити щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів на проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг ОСОБА_1

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона переїхавши з місця свого постійного проживання з с.Обрив Новоазовського району Донецької області, 16.10.2014 року в УСЗН Володарської районної державної адміністрації отримала довідку за № 8 про взяття її на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції в АДРЕСА_1 16.10.2014 року та повторно 02.03.2015 року звернулася до відповідача з заявою про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проте відповідач повідомленням №22 від 17.11.2014 року та повідомленням №89 від 03.03.2015 року відмовив у наданні такої допомоги посилаючись на розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р, що, на думку позивача, є протиправним.

Постановою Володарського районного суду Донецької області від 25 березня 2015 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано дії Управління щодо відмови у наданні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг незаконними; скасовано повідомлення Управління про відмову у наданні ОСОБА_1 допомоги переміщеним особам на проживання №22 від 17.11.2014 року та №89 від 03.03.2015 року; зобов'язано відповідача призначити позивачу щомісячну адресну допомогу, як особі яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з дати коли вона звернулась до відповідача з заявою про надання такої допомоги.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про відмову в позові.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та її постійне місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до довідки №8 від 16.10.2014 року ОСОБА_1 взята на облік, як особа яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Повідомленнями начальника Управління №22 від 07.11.2014 року та №89 від 03.03.2015 року з посиланням на розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р, відмовлено у наданні допомоги, як переміщеній особі на проживання.

Рішенням Управління №4 від 10.03.2015 року вилучена довідка ОСОБА_1 про взяття її на облік, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції на підставі розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014 року та розпорядження КМУ №128-р від 18.02.2015 року, оскільки у Переліку пунктів с.Обрив Новоазовського району Донецької області не значиться.

Листом №06-843 від 10.03.2015 року відповідачем повідомлено позивача про те, що довідка про взяття її на облік, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 16.10.2014 року № 8 є не дійсною, видана помилково та підлягає вилученню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення за щомісячною допомогою ОСОБА_1 мала статус особи яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, що підтверджено довідкою №8 від 16.10.2014 року, яка не скасована у встановленому законом порядку і мала право на отримання зазначеної допомоги.

З таким висновком не погодився суд апеляційної інстанції, зазначивши, що с. Обрив Новоазовського району Донецької області не входить до вичерпного Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 передбачено, що щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», виплачується особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Оскільки позивач не є особою, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, немає правових підстав для визнання дій відповідача незаконним, скасування відмов № 22 від 17.11.2014 року та № 89 від 03.03.2015 року. Крім того у позивача рішенням відповідача № 4 від 10.03.2015 року вилучена довідка про взята її на облік, як особу яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, дане рішення позивачем не оскаржене.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована правомірністю висновків суду першої інстанції щодо наявності у неї, як особи, переміщеної з району проведення антитерористичної операції, права на отримання щомісячної адресної допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінета Міністрів України №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно пункту 2 цього Порядку, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно пункту 3 зазначеного Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, інваліди, діти) - 884 грн. на одну особу (члена сім'ї); для працездатних осіб - 442 грн. на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 грн.

Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 № 509 (надалі Порядок № 509), згідно з яким взяття на облік таких осіб здійснюється шляхом видачі довідки, яка видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

З огляду на вказане, виплата допомоги здійснюється особам, які переміщуються як з тимчасово окупованої території, так і з районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 №33/6/а вся територія Донецької області визначена районом проведення антитерористичної операції.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, серед яких було с.Обрив Новоазовського району.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 з її неповнолітніми синами постійно мешкали у с.Обрив Новоазовського району Донецької області. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції вони покинули місце постійного проживання та вимушено переїхали до смт. Володарське, Володарського району, Донецької області.

Згідно з Порядком №509 Управлінням видано ОСОБА_1 довідку від 16 жовтня 2014 року №8, за якою вона та її неповнолітні сини постійно мешкали у с.Обрив та вимушено перемістились до смт. Володарське.

На підставі вказаної довідки ОСОБА_1 разом з синами отримала у встановленому порядку статус тимчасово переміщених осіб з районів проведення АТО.

Пунктом 6 Порядку № 505 визначено вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні щомісячної адресної грошової допомоги, а саме:

будь-хто з членів сім'ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції;

у володінні сім'ї є два або більше транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (автобусів, вантажних та легкових автомобілів). При цьому не враховуються транспортні засоби, одержані чи придбані на пільгових умовах через уповноважені органи, а також транспортні засоби вітчизняного виробництва, які перебувають в експлуатації протягом більш як 10 років з дати випуску, та інші транспортні засоби, що перебувають в експлуатації протягом більш як 15 років з дати випуску;

будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Підставою для відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1, зазначено розпорядження КМУ від 7 листопада 2014 року №1085-р, яка не визначена Порядком №505.

Слід зазначити, що виплата допомоги залежить лише від факту переміщення з району проведення АТО та перебування на обліку УПСЗН, що й підтверджено довідкою про взяття на облік особи яка перемістилась з району проведення АТО.

Та обставина, що в подальшому довідку було вилучено, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, предметом якого є рішення відповідача, прийняті до її вилучення.

Посилання суду апеляційної інстанції на розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р є безпідставним, оскільки вказаним розпорядженням затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, проте цей перелік не визначає населені пункти, які відносяться до районів проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.352 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права, прийнята з дотриманням норм процесуального права, але помилково була скасована апеляційним судом, у зв'язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, з залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі №222/250/15-а скасувати.

Залишити в силі постанову Володарського районного суду Донецької області від 25 березня 2015 року у справі №222/250/15-а.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду