Справа № 826/10355/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року, що прийнята о 11 год. 23 хв. у місті Києві (повний текст складений 16.04.2018), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Тайм Сервіс» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Тайм Сервіс» за жовтень- грудень 2015 року та квітень -травень 2016 року.

- визнання та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Н» Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № 002616201 від 23.06.2016 та № від 13.07.2016 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Тайм Сервіс» штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних у розмірі 8 331,49 грн та 2 553,47 грн. відповідно.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Оскаржувані дії та рішення є правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 09.06.2017 позивачем отримано лист Головного управління ДФС у м. Києві, в якому містилось рішення № 25288-17 про опис майна у податкову заставу, податкова вимога від 16.05.2017 № 25288-17 за узгодженими податковими зобов'язаннями у сумі 11 241,57 грн. та лист про надання інформації № 13303/10/26-15-17-03-32 від 19.05.2017, у якому також зазначено про наявність у ТОВ «Фрі Тайм Сервіс» податкового боргу в сумі 11 241,57 грн.

Позивачем направлено до відповідача лист про надання документів та інформації від 19.06.2017 № 19/06-01 (вх. № 25228/10 від 19.06.2017) для отримання інформації щодо причин виникнення податкового боргу у підприємства.

Листом про надання інформації № 5892/10/26-01-21 від 19.05.2017 позивачу направлено акт № 3459/26-51-12-01-09-36957283 від 25.04.2016 про результати перевірки граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них в ЄРПН ТОВ «Фрі Тайм Сервіс», податкове повідомлення-рішення № від 23.06.2016, акт перевірки № 5946/26-51-12-01/36957283 від 12.07.2016 про результати перевірки граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до них в ЄРПН ТОВ «Фрі Тайм Сервіс» та податкове повідомлення-рішення № від 13.07.2016.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.07.2016 прийнято згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України (далі - ПК), на підставі акту № 3459/26-51-12-01-09-36957283 від 25.04.2016 за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період грудень 2015 року, де встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120 ПК за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 83 314,67 грн. та застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 8 331,49 грн. за платежем ПДВ.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 23.06.2016 прийнято згідно з п. 54.3 ст. 54 ПК, на підставі акту № 5946/26-51-12-01/36957283 від 12.07.2016 за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період травень 2016 року, де встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120 ПК за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 25 534,13 грн. та застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 2 553,47 грн. за платежем ПДВ.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що камеральна перевірка позивача проведена відповідачем всупереч встановленим чинним законодавством обмеженням на проведення перевірок протягом 2015-2016 років та з порушенням встановлених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 строків.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК, камеральна перевірка проводиться у приміщенні податкового органу виключно на підставі податкових декларацій (розрахунків), поданих платником податків. Об'єктом перевірки за положеннями цього підпункту є серед іншого дані Єдиного реєстру податкових накладних. Саме аналізуючи дані цього реєстру податковий орган встановив порушення реєстрації податкових накладних позивачем за грудень 2015 року, що і стало підставою для застосування штрафу.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Таким чином, камеральна перевірка є одним із способів реалізації контрольної функції податкового органу, шляхом якої здійснюється систематичний контроль за своєчасністю нарахування та відображення всіх відомостей, які впливають на правильність декларування платником податків.

Верховною Радою України 28 грудня 2014 року прийнято Закон №71-VIII, відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень якого встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

З огляду на вимоги зазначених норм, якими встановлений спеціальний порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання за певними умовами, колегія суддів вважає, що у будь-якому випадку запроваджені наведеним Законом обмеження не стосуються камеральних перевірок, які є функцією здійснення повноважень контролюючим органом. Разом з тим, об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 23 червня 2018 року по справі №803/552/17, від 21 червня 2018 року по справі № 813/448/17, від 27 лютого 2018 року по справі № 808/918/17, від 13 лютого 2018 року по справі № 805/4016/16-а.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на те, що камеральна перевірка позивача проведена відповідачем всупереч встановленим чинним законодавством обмеженням на проведення перевірок протягом 2015-2016 років є необґрунтованим.

Порядок проведення камеральної перевірки та його процедуру врегульовано статтею 76 ПК. Зокрема, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення перевірки не обов'язкова.

Згідно з пунктом 76.2 статті 76 ПК ж статті порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу, пунктом 86.2 якої передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами податкового органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів дійшла висновку, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані ПК. Так, норми ПК визначають право податкового органу на проведення камеральних перевірок з питань адміністрування податку на додану вартість не містить граничних строків проведення таких перевірок. У свою чергу, таке обмеження випливає з положень статті 102 ПК зі строком у 1095 днів.

Посилання суду на пункт 2.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 є некоректним, оскільки цей наказ на порушення вимог Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, не пройшов державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України, не є нормативним актом, який встановлює права та обов'язки сторін, а відтак його положення не мають обов'язкової сили.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 09 лютого 201 6 року № 21-4341а15.

Окрім того, колегією суддів відхиляється посилання на пункт 200.10 статті 200 ПК (у редакції, чинній на час проведення спірних перевірок) щодо 30-денного строку проведення камеральної перевірки, оскільки вказаний пункт стосувався камеральних перевірок лише податкових декларацій, а у даному випадку має місце проведення перевірки граничних термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про порушення відповідачем граничних строків проведення камеральної перевірки є необґрунтованими.

Колегія суддів також наголошує на тому, що предметом камеральної перевірки, у тому числі і в редакції підпункту 75.1.1 пункту 75.1статті 75 ПК в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

На користь такого висновку свідчить також змістовне уточнення законодавцем правового регулювання цього питання шляхом доповнення з 1 січня 2017 року підпункту 75.1.1 абзацом другим, яким визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постанові від 05 червня 2018 року по справі № 803/1315/17.

Таким чином, необґрунтованим є посилання на неправомірність дослідження строку реєстрації податкових накладних в рамках спірних камеральних перевірок.

З огляду на викладене, позов в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо проведення камеральної перевірки позивача не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120 ПК порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів <…>.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Таким чином, вирішуючи спір в частині оскарження податкових повідомлень-рішень необхідно дослідити обставини несвоєчасності реєстрації позивачем податкових накладних та встановити чи є у діях позивача склад податкового правопорушення.

Як вбачається з актів від 25.04.2016 № 3459/26-51-12-01-09-36957283, від 12.07.2016 № 5946/26-51-12-01/36957283 за позивачем встановлені порушення строку реєстрації ряду податкових накладних. У зв'язку із цим, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями до позивача застосовано штрафні санкції відповідно до пункту 120-1.1 статті 120 ПК.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивачем не спростовано та не надано будь-яких доказів у спростування виявлених перевірками порушень. Таким чином, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що існували будь-які обставини, які б виключали відповідальність позивача за це порушення.

Не направлення у встановлений законом строк оскаржуваних податкових повідомлень-рішень може бути враховано при вирішенні питання узгодження зобов'язань, визначених ними, строку їх оскарження тощо, проте це жодним чином не впливає на їх правомірність та не свідчить про безпідставність чи порушення порядку прийняття таких рішень.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є обґрунтованими та правомірними. Проте, як зазначалося, суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову в частині оскарження дій щодо проведення перевірки.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині визнання протиправними дій відповідача, а позов в цій частині залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в частині визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо проведення камеральної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Тайм Сервіс» за жовтень- грудень 2015 року та квітень -травень 2016 року та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 12.07.2018.