Справа № 815/1559/18
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1559/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України №155 від 21.12.2017 року, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобовязати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 353580,00 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправним рішення комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України №155 від 21.12.2017 року, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та зобовязати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 353580,00 грн.

В судовому засіданні 03.07.2018 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що позивачу у 2015 році була встановлена інвалідність у звязку із проходженням служби та виплачена грошова допомога, разом з тим у 2017 році компетентним органом був змінений причинно-наслідковий зв'язок його захворювання та встановлено, що він пов'язаний із захистом Батьківщини під час його участі в АТО, а тому позивач повинен отримати грошову допомогу в іншому розмірі, ніж йому було призначено раніше, а тому оскаржене рішення комісії №155 від 21.12.2017 року є не законним. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки зміна причини захворювання відбулося після спливу двох років після встановлення першої причини, що позбавляє позивача права на отримання грошової допомоги, встановленої законом.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в органах Державної прикордонної служби України, що згідно положень п.17 ч.1 ст.4 КАС України віднесено до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, в тому числі звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій та допоміг на підставі п.2 ч.1 ст.19 КАС України відносяться до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

04.04.2014 року ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу Балтським РВК та 04.04.2014 зарахований до списків особового складу Білгород- Дністровського прикордонного загону, де проходив військову службу. В період часу з 23.09.2014 по 14.01.2015 року безпосередньо брав участь у антитерористичній операції (забезпеченні АТО) узимку 2015 року був шпіталізований до Одеського клінічного шпиталю Державної прикордонної служби України.

У даному медичному закладі лікувався до травня 2015 року, по закінченні лікування був демобілізований наказом по стройовій частині, 06.05.2016 року поставлений на облік у Балтському РВК Одеської обл.

13.05.2015 року Одеською МСЕК ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності та 70% - ступінь втрати працездатності, які є незмінними до цієї пори.

10.07.2017 року відбулось засідання Центральної Військової Лікарської Комісії (ЦВЛК) Державної прикордонної служби України (ДПСУ), протоколом засідання №31 встановлено причинний звязок захворювання ОСОБА_1, яке повязане з захистом Батьківщини, постанова ВЛК КГ м.Одеса ДПС України від 08.04.2015 року №83/365 в частині причинного звязку захворювання, яке повязане з проходженням військової служби - відмінена на підставі підпункту 5 пункту 4 статті 12 розділу III Положення про проходження медичного огляду в державній прикордонній службі України, затверджений наказом АДПС України від 06.05.2009 року №333 зі змінами та доповненнями.

У вересні 2015 року, коли була чинною постанова ВЛК КГ ДПС України від 08.04.2015 №383/365, в якій захворювання ОСОБА_1 було повязане з проходженням військової служби , начальник Білгород-Дністровського прикордонного загону полковник ОСОБА_2, подав клопотання ОСОБА_1 до вищого командування ДПСУ про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яку згодом ОСОБА_1 отримав в розмірі 109620 грн. Клопотання ОСОБА_1 від 15.09.2015 року складене згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей» та п.6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі(смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності , військовослужбовців , військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» , затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2013 за № 975; ч.2 п.6 даного Порядку встановлює виплату у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого- законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним військової служби ( 90 х 1218 грн. = 109620,00 грн.). В своєму листі до ДПСУ ОСОБА_3, представник ОСОБА_1, зверталась за розясненням з приводу виплати зазначеного розміру одноразової грошової допомоги, адже захворів ОСОБА_1 безпосередньо в зоні АТО, був шпиталізований а згодом, у травні 2015 року отримав II групу інвалідності. На своє звернення ОСОБА_3 отримала відповідь, що Адміністрація ДПС України напрацьовує зміни до «Положення про проходження медичного огляду в державній прикордонній службі України» , зокрема й щодо причинного звязку захворювання та захисту Батьківщини. Тобто, йшло два роки військових дій на території України, а Держприкордонслужба України не спромоглась привести «Положення про проходження медичного огляду в державній прикордонній служит України» у відповідність до реалій, які склались на той час.

На підставі змін до вище згаданого Положення ЦВЛК ДПСУ своїм рішенням (протокол №31 від 10.07.2017) встановило причинний звязок захворювання ОСОБА_1 , яке повязане з захистом Батьківщини. ОСОБА_1 отримав фактично статус інваліда війни з відповідним розміром пенсії та відповідними пільгами, які встановлені для вказаної категорії осіб.

Адміністрація Державної прикордонної служби України (АДПСУ) у своєму рішенні №155 від 21.12.2017 року відмовила у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в звяжу з тим, що минуло понад дворічний термін зміни причини інвалідності у Позивача.

Оцінюючи рішення, дії (бездіяльність) відповідача суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України та приходить до висновку про їхню не відповідність законові виходячи з наступного:

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає право кожного громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Як передбачено частинами 2 та 3 статті 22 Конституції України, конституційні права гарантуються та не можуть бути скасованими.

Зігідно ч.8 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військослужбовців та членів їх сімей» , особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Сума одноразової грошової допомоги на момент звернення ОСОБА_1 до ДПС України у 2017 році становила 463200,00 грн.: сума 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (1544 грн. х 300), у разі встановлення інвалідності II групи , згідно Закону України від 07 травня 2017 року, який набрав чинності від 06 квітня 2017 року № 2004-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема й для інваліда війни II групи, яким є ОСОБА_1, так як його захворювання вище згаданою постановою ВЛК від 10.07.2017 року визнано повязаним із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 02.11.2017 року через Білгород-Дністровський прикордонний загін звернувся з клопотанням до Державної прикордонної служби України , щодо доплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 353580 гривень , й згодом , як зазначалось вище, отримав відмову, через зміну, начебто, групи інвалідності, відсотку непрацездатності, причини інвалідності.

У своєму зверненні до ДПСУ ОСОБА_1 повідомляв , що йому встановлена друга група інвалідності та ступінь втрати працездатності у 70% й вони є незмінними, згідно з первинними документами МСЕК 2015 року та документами МСЕК 2017 року. На підтвердження даного факту, надавались оригінали довідки обласної МСЕК №304460 від 26.07.2017 року про встановлення 2-ї групи інвалідності ОСОБА_1, захворювання повязане з захистом Батьківщини; оригінали довідки обласної МСЕК №127560 про ступінь втрати працездатності 70% ОСОБА_1 від 26.07.2017 року; оригінали довідки обласної МСЕК від 13.05.2015 року №772838 про встановлення ОСОБА_1 другої групи інвалідності захворювання повязане з проходженням військової служби; оригінали довідки обласної МСЕК №125711 про ступінь втрати працездатності 70% ОСОБА_1 від 13.05.2015 року.

З огляду на вище наведене вбачається, що п.4 ст.16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII, який встановлює дворічний термін на звернення , у разі встановлення вищої групи інвалідності, або більшого відсотку втрати працездатності, на правовідносини , що склалися між ОСОБА_1Ю та Державною прикордонною службою України - не розповсюджуються. Посилання адміністрацій ДГІС України у своїй відмові у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 на вище зазначену статтю Закону України №2011-XII є не коректним, оскільки у своїй відмові Позивачеві у доплаті одноразової грошової допомоги стверджує, що у ОСОБА_1 змінені - група інвалідності, відсоток непрацездатності та причини захворювання. Позивач надає докази суду та стверджує, що ані його група інвалідності, ані ступінь втрати працездатності з 2015 року по теперішній час не змінні, причина його захворювання й інвалідності - рак верхньодольового бронху - теж не змінні, у відповідності до доданих довідок МСЕК за 2015-2017 роки.

ОСОБА_1Б згідно положень ч.8 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», має три роки на звернення за виплатою йому одноразової грошової допомоги у повному обсязі у сумі 353580,00 грн. з моменту виникнення права на таке звернення, адже його захворювання, яким він захворів безпосередньо у зоні АТО, постановою Центральної Військової Лікарської Комісії ДПС України від 10.07.2017 року повязали з захистом Батьківщини.

Оскільки в оскаржуваному позивачем рішенні комісії №155 від 21.12.2017 року не були враховані вищенаведені обставини, відповідно до положень ч.2 ст.2 КАС України, суд не може визнати таке рішення законним та повинен визнати його протиправним та таким, що порушує права та інтереси позивача на отримання суми, в звязку із чим, відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України, позовні вимоги про визнання вказаного рішення протиправним та скасування підлягають задоволенню саме у такій редакції.

Відповідно до положень ч.2 ст.245 КАС України, при задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, суд має прийняти будь-яке рішення щодо поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом.

В даному випадку, суд вважає, що для поновлення прав позивача необхідно буде зобовязати відповідача прийняти відповідне рішення та виплатити на користь позивача суму різниці у грошовій виплаті 353580,00 грн. на яке позивач має право та сумою, які він вже отримав за висновком 2015 року.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України

Керуючись ст.ст.139, 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення комісії Адміністрації Державної прикордонної служби України №155 від 21.12.2017 року, щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1

3. Зобовязати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у розмірі 353580,00 грн.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 09.07.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.