Справа № 804/6470/17
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2018 року Справа № 804/6470/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участю: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представника позивача - Кульбака С.О.,
представника відповідача - Водопян Н.В.,
представник третьої особи - не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» про застосування заходів реагування, -
Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція» (далі - Товариство) з позовними вимогами про тимчасове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Товариством з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція», а саме: ємність для виготовлення розчину соди каустичної; місце для проміжного аналізу проб на хлориди при виготовленні гіпохлориду натрію; 5 ємностей для зберігання соди каустичної; пункт завантаження гіпохлориду натрія в автотранспорт; відкритий майданчик для зберігання порожніх балонів; 2 дефлектори у наповнювальному відділенні; 2 ємності для зберігання бензину; 1 свердлильний верстат (зварювальне відділення); 18 гаражних боксів; стоянка автотранспорту до усунення порушень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство здійснює свою діяльність з порушенням вимог природоохоронного законодавства, а саме за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря наведеними джерелами викидів, в зв'язку з чим наявними є підстави для тимчасового зупинення такої діяльності відповідача у відповідності до Закону України «Про охорону атмосферного повітря».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року відкрито скорочене провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2018 року справу призначено до судового розгляду.
Усною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, у зв'язку з набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Від Товариства на адресу суду надійшли заперечення, в яких останній зазначає, що має дозволи на викиди забруднюючих речовин в якому враховані усі джерела викидів забруднюючих речовин, що експлуатуються на Товаристві, а доказів зворотнього позивачем не надано. Вказує, що акт перевірки сам по собі не є належним доказом наявності порушень, а є лише способом їх фіксації. Також зазначає, що ємність для виготовлення розчину соди каустичної; місце для проміжного аналізу проб на хлориди при виготовленні гіпохлориду натрію; 5 ємностей для зберігання соди каустичної; пункт завантаження гіпохлориду натрія в автотранспорт; відкритий майданчик для зберігання порожніх балонів; 2 дефлектори у наповнювальному відділенні; 2 ємності для зберігання бензину; 1 свердлильний верстат (зварювальне відділення); 18 гаражних боксів; стоянка автотранспорту хоча і перебувають на балансі Товариства, однак не експлуатуються, а викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря такими стаціонарними об'єктами фактично не здійснюються. З огляду на викладене, вважає, що факт експлуатації джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря не доведений належними доказами у зв'язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої правові позиції та надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені у заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та не є спірним, що Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 12.09.2017 року по 25.09.2017 року на підставі наказу від 01.08.2017 № 731-П, направлення на перевірку від 01.08.2017 № 4-5418-8-3, повідомлення від 01.08.2017 № 4-5419-8-3 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Товариства, за результатами якої складено акт б/н.
Відповідно до відомостей Акту, Товариством порушено ст.ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», яке полягає у тому, що матеріали інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та дозвіл на викиди не відповідають фактичному стану Товариства по кількості та переліку джерел утворення викидів, у зв'язку з виявленими неврахованими джерелами утворення забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме: ємність для виготовлення розчину соди каустичної; місце для проміжного аналізу проб на хлориди при виготовленні гіпохлориду натрію; 5 ємностей для зберігання соди каустичної; пункт завантаження гіпохлориду натрія в автотранспорт; відкритий майданчик для зберігання порожніх балонів; 2 дефлектори у наповнювальному відділенні; 2 ємності для зберігання бензину; 1 свердлильний верстат (зварювальне відділення); 18 гаражних боксів; стоянка автотранспорту.
При вирішенні спору суд виходить з того, що позивачем заявлено позов про вжиття заходів реагування шляхом тимчасового зупинення діяльності відповідача, пов'язаної з експлуатацією джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря із посиланням на порушення відповідачем норм Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XII (далі Закон №2707-XII), а також діяльності, пов'язаної із поводженням із відходами, яка регулюється Законом України «Про відходи».
Відповідно до статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» від 16 жовтня 1992 року №2707-XII (далі Закон №2707-XII) підприємства, установи, організації та громадяни-суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані:
- здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;
- вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;
- забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;
- здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.
Для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік забруднюючих речовин переглядається Кабінетом Міністрів України не менше одного разу на п'ять років за пропозицією центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Відповідно до статті 11 Закону №2707-XII:
- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення;
- викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.
Строк дії дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - сім років, об'єкт якого належить до другої групи, - десять років, об'єкт якого належить до третьої групи, - необмежений.
Перелік установ, організацій та закладів, яким надається право на розробку документів, що обґрунтовують обсяги викидів для підприємств, установ, організацій та громадян-суб'єктів підприємницької діяльності, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 12 Закону №2707-XII господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
З 5 травня 2017 року, дня офіційного опублікування, набрало чинності «Положення про Державну екологічну інспекцію України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 року №275 (далі Положення №275).
Відповідно до Положення №275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Пунктом 7 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Положення №275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування).
Підпунктами 10 та 11 пункту 6 Положення №275 встановлено, що Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право:
- проводити перевірку стану організації та здійснення виробничого контролю за дотриманням суб'єктами господарювання нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин, за здійсненням інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин із стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок, за дотриманням установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води об'єктів у контрольних створах і перевірку дотримання правил визначення якості вод;
- проводити лабораторний аналіз стану забруднення земель, у тому числі радіоактивний, у зонах безпосереднього впливу викидів і скидів підприємствами забруднюючих речовин, а також у разі виникнення аварій та надзвичайних ситуацій.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року №166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», яке набрало чинності через два місяці з дня його опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» від 21.03.2017 року №53, тобто 21.05.2017 року, скасований як такий, що не відповідає Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» «Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства», затверджений наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10 вересня 2008 року №464 (далі Порядок №464), яким був врегульований порядок видачі та форма припису, що виносяться органом Держекоінспекції відповідно до статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Вказаним розпорядженням від 10 березня 2017 року N 166-р також скасовано, як такий, що втратив актуальність та встановлює регуляторні бар'єри, наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 року №483 «Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містять перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», яким, зокрема, була встановлена та затверджена форма акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі Закон №877-V).
Відповідно до статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно частин 1 та 6 статті 7 Закону №877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості, зокрема, як дату складення акта.
Вимога до наявності номеру акта обумовлена вимогами статті 4-1 Закону №877-V, який передбачає внесення до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) відомостей про результати здійсненого заходу державного нагляду (контролю) із зазначенням номера акта щодо виявлення або відсутності порушень законодавства, посилання на відповідні вимоги законодавства у разі виявлення порушень.
Згідно частини 15 Закону №877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.
В даному випадку відповідачем проведено захід нагляду (контролю), за результатами якого складено акт без дати та без номеру, за формою, яка втратила статус уніфікованої.
Відповідно до статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Суд зазначає, що акт, як доказ виявлених порушень, хоч і складений із порушенням встановленої форми та не містить дати і номера, однак, він одержаний у встановлений законом спосіб шляхом проведення перевірки, на підставі пред'явленого наказу та направлень, а тому на переконання суду є належним доказом у справі.
Частиною 7 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Приписами ч. 5 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності передбачено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.
Вирішуючи позовні вимоги щодо застосування заходів реагування у вигляді тимчасової заборони (зупинення) діяльності відповідача щодо експлуатації стаціонарних джерел викидів в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, суд зазначає, зокрема про таке.
Товариство з цього приводу зазначає, що ємність для виготовлення розчину соди каустичної відключена від технологічних трубопроводів із встановленням заглушок, та виведена з експлуатації, залишок в ємності відсутній; місце для проміжного аналізу проб на хлориди при виготовленні гіпохлориду натрію демонтовано; свердлильний верстат (зварювальне відділення) знаходиться в приміщенні майстерні, однак він відімкнений від електромережі та не експлуатується, оскільки перебуває у несправному стані, а його налагодження та ремонт є економічно невигідним для підприємства; два дефлектори - демонтовано, а ємності для зберігання бензину не експлуатуються.
Проте, така позиція Товариства до уваги судом не приймається, оскільки зазначені обставини повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт усунення виявлених правопорушень, зокрема: актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, проте повторна перевірка позивача не проводилась. При цьому, припинення використання джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не звільняє відповідача від обов'язку встановленого ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» щодо отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Посилання Товариства, що ним направлено на адресу інспекції заяву про проведення перевірки судом також до уваги не приймаються, з огляду на відсутність доказів, щоб підтверджували б вказані обставини.
Щодо того, що відповідачем припис отримано після закінчення терміну його виконання суд зазначає, що підставою для проведення перевірки слугував наказ про проведення перевірки Товариства з питань дотримання вимог природоохоронного законодавства, а не виконання вимог припису.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем вимог чинних нормативно-правових актів про охорону атмосферного повітря, зокрема, щодо неоформлення дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на стаціонарні джерела викидів. При цьому, суд враховує, що з вимогами акта перевірки відповідач був ознайомлений, однак доказів усунення виявлених в акті порушень або подачі заперечень на такий акт суду не надав.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що виробництво (виготовлення) продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел (асфальтний завод) на Товаристві без дозволу спеціально уповноваженого органу державної виконавчої влади, підлягає тимчасовому зупиненню.
Водночас суд звертає увагу, що застосування заявлених заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті вищевказаних порушень.
Таким чином, суд дійшов висновку про застосування заходів реагування у вигляді тимчасового зупинення виконання робіт, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря Товариством з обмеженою відповідальністю «Аульська хлоропереливна станція», у зв'язку з чим, позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позов Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області - задовольнити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 05.03.2018 року.

Суддя Л.Є. Букіна