Справа № 806/1322/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/1322/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Шевчук С.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

прокурора Деречі І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомира апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "07" травня 2018 р. у справі за позовом Керівника Новоград-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави до Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії , -

суддя в 1-й інстанції - Нагірняк М.Ф.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м.Житомир,

дата складання повного тексту ухвали - 10.05.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Керівник Новоград-Волинської місцевої прокуратури звернувся з позовом до Виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про визнання незаконною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії по розробленню та затвердженню планів технічної інвентаризації та паспортизації прибудинкових дитячих майданчиків міста Новоград-Волинський.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2018 року позов залишено без розгляду.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування бставин, що мають значення для справи, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що подання позову зумовлено вивченням прокуратурою з метою захисту прав дитини, передбачених Законом України "Про охорону дитинства" інформації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків міста Новоград-Волинський "Зоря" асоціації ОСББ "Вікторія" та ОСББ "Колорит", на балансі яких перебувають дитячі майданчики, по яким упродовж 2013-2017 років інвентаризація на паспортизація не проводилася.

Із запитів Позивача на адресу Комунального підприємства "Новоград-Волинськжитлосервіс", ОСББ "Світанок", ОСББ "Дружба", ОСББ "Кедр", ОСББ "Оберіг", ОСББ "МЖК "Комфорт", ОСББ "Згода", ОСББ "Відродження", ОСББ "Єдина сім'я", ОСББ "Мрія+", ОСББ "Зоря", ОСББ "Вікторія", ОСББ "Затишок+", ОСББ "Перлина", ОСББ "Супутник", ОСББ "Перспектива" та ОСББ "Звягель" вбачається, що саме в травні 2017року Новоград-Волинською місцевою прокуратурою проводилося вивчення стану дотримання законодавства про благоустрій, в тому числі щодо розроблення та затвердження планів інвентаризації на паспортизації дитячих майданчиків, розміщених на території міста (а.с.232-250т.1).

Вказана інформація на запит до Новоград-Волинської місцевої прокуратури надійшла в травні 2017 року (а.с.14-24т.1).

В запиті Позивача від 17.02.2017року на адресу Відповідача зазначено, що Новоград-Волинською місцевою прокуратурою вивчається стан дотримання законодавства про благоустрій, в тому числі щодо розроблення та затвердження Новоград-Волинською міською радою планів інвентаризації на паспортизації дитячих майданчиків, розміщених на території міста (а.с.234т.1).

Відповідач листом від 23.02.2017 року на запит Новоград-Волинської місцевої прокуратури повідомив, що протягом 2013-2016 років Новоград-Волинською міською радою плани інвентаризації на паспортизації дитячих майданчиків, розміщених на території міста, не розроблялися та не затверджувалися (а.с.25т.1).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що Позивачу ще в лютому-травні 2017 року було відомо про не розроблення та не затвердження Новоград-Волинською міською радою планів інвентаризації на паспортизації дитячих майданчиків, розміщених на території міста.

Із вказаним позовом Позивач звернувся лише 13 березня 2018 року, про що свідчить дата, зазначена в позові.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду врегульовані ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаною статтею передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обов'язкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовної діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Виходячи із принципу рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, прокурор, який звернувся з позовом в інтересах держави, не має привілейованого статусу порівняно з іншими учасниками процесу. Дія правового інституту позовної давності та положення щодо наслідків її спливу, установлені законом, мають поширюватись на всіх учасників судового процесу, у тому числі на прокурора.

На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов'язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов'язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб'єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Суд вважає доводи позивача про те, що про вказані порушення стало відомо лише в березні 2018 року при вивченні результатів інформації, отриманої від Відповідача та власників і балансоутримувачів дитячих майданчиків, розміщених на території міста і, що лише після отримання інформацій від ОСББ та листа виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради №04/128 від 24.01.2018 виникли підстави для звернення до суду з адмінстративним позовом, безпідставними і такими, що протирічать обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, листом ще від 23.02.2017 року на запит Новоград-Волинської місцевої прокуратури Відповідач повідомив прокуратуру, що протягом 2013-2016 років Новоград-Волинською міською радою плани інвентаризації на паспортизації дитячих майданчиків, розміщених на території міста, не розроблялися та не затверджувалися.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач повинен був та мав можливість дізнатися про не розроблення та не затвердження Новоград-Волинською міською радою планів інвентаризації на паспортизації дитячих майданчиків, розміщених на території міста, ще в лютому-травні 2017року.

Позивачем не доведено існування об'єктивних перешкод для звернення до суду із зазначеним позовом в установлені законом строки.

Несвоєчасне та неналежне проведення уповноваженими працівниками органів прокуратури міста Новоград-Волинський перевірки додержання законодавства щодо оздоровлення та відпочинку дітей, в тому числі щодо обстеження всіх дитячих і спортивних майданчиків у місті Новоград-Волинський з метою їх безпечної експлуатації, не можна вважати обставинами, що перешкоджали органам прокуратури своєчасному зверненню із вказаним позовом.

Оскільки колегія суддів не вбачає причини пропущення строку звернення до суду поважними, а також те, що позивач при зверненні до суду не надав доказів які б обґрунтували поважність причин пропущення строку, то у суду першої інстанції були наявні правові підстави для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.3 ст. 123 КАС України.

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції визначено статтею 312 КАС України, зокрема частина перша встановлює, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін визначені ч. 1 ст. 316 КАС України, за якою суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

У зв'язку з викладеним, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "07" травня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "09" липня 2018 р.