Справа № 404/1920/18 (2-а/404/408/18)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2018 року справа № 404/1920/18 (2-а/404/408/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Чабаненко С.В. , розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м.Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Петренка Олега Васильовича на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року у справі №404/1920/18 (2-а/404/408/18) (головуючий суддя у 1 інстанції - Павелко І.Л., рішення прийнято та складено в залі судового засідання Кіровського районного суду м.Кіровограда 08 червня 2018 року) за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Петренка Олега Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Петренка Олега Васильовича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції, в якому просила визнати протиправними дії відповідача, визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ВР №109279 від 14.03.2018 року та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позову зазначила, що на правій смузі проїзджої частини де вона рухалась були глибокі вибоїни і тому їй довелося їх об'їхати по лівій смузі. Стан дорожнього покриття на даній ділянці не відповідає вимогам ДСТУ 3587-1997 «Автомобільні дороги». Дорожня розмітка, що розмежовує смуги руху, відсутня, невидима, а також відсутні розпорядчі знаки. Тому візуально при русі неможливо визначити смуги для руху. Вказала на те, що інспектор Петренко О.В. не ознайомив її з матеріалами справи, не дав змоги надавати пояснення, заявляти клопотання, позбавив права користуватися юридичною допомогою адвоката, справу розглянув без неї, склав постанову. Відповідач не з'ясував, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна позивач, не з'ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КУпАП.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії інспектора роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області Петренка Олега Васильовича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП.

Скасовано постанову серії ВР №109279 від 14.03.2018 року, винесену відповідачем про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП та закрито провадження по справі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність його вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким притягнути позивача до адміністративної відповідальності згідно постанови серії ВР №109279 від 14.03.2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суду у якості доказу було надано диск з фотофіксацією події адміністративного правопорушення та розгляду адміністративної справи, однак судом не досліджено в повному обсязі надані докази вчинення позивачем правопорушення, які є достовірними, вичерпними, належними та допустимими. Стягнення застосоване без порушення в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розгляду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Вважає, що суд першої інстанції задовольняючі позовні вимоги в частині визнання його дій неправомірними дійшов невірного висновку, оскільки відповідно до ст.217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим кодексом, у межах наданих їм повноважень та в силу приписів ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальне звання, відповідно до покладених на них повноважень.

10.07.2018 року від позивача надійшло клопотання про надання копії апеляційної скарги, перенесення судового засідання на інший час та забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції. В обґрунтування клопотання зазначено, що позивач не отримав копії апеляційної скарги, тому позбавлений права подати до суду свої заперечення. Зауважив, що він та його представник прибути в судове засідання призначене на 11.07.2018 року не зможуть, з підстав обмеженості фінансування, проте бажає щоб судове засідання відбулось, тому просить забезпечити можливість присутності представників шляхом проведення відеоконференції.

Колегією суддів встановлено, що копія апеляційної скарги разом з копіями ухвал про відкриття провадження у справі, призначення справи до апеляційного розгляду, а також повістка-повідомлення були направлені на адресу позивача 05.07.2018 року засобами поштового зв'язку, при цьому 05.07.2018 року позивач був повідомлений про дату та місце розгляду справи за номером телефону, зазначеним в адміністративному позові. Засоби електронного зв'язку позивач не зазначив, тому інша можливість направити копію апеляційної скарги на його адресу відсутня.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.5 ст.286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Частиною 3 ст.268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Отже, ст.286 КАС України визначено скорочені строки розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, до якої також відноситься справа, що розглядається.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату і місце розгляду справи, до суду не з'явились, колегія суддів вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючі обмежені строки розгляду даної категорії справи, не вбачає підстав для перенесення судового засідання на іншу дату, а тому в задоволенні клопотання позивача про перенесення судового засідання на інший час слід відмовити.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов'язковою.

Згідно з ч.2 ст.195 КАС України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Необхідно звернути увагу на те, що ст.195 КАС України передбачає право особи на звернення до суду із заявою про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, тоді як позивач звернувся до суду із клопотанням про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, отже не дотримано форму звернення до суду (звернувся з клопотанням замість заяви).

Також колегією суддів встановлено, що 06.07.2018 року клопотання було направлено на адресу суду засобами поштового зв'язку та надійшло воно до суду 10.07.2018 року (за день до дати розгляду апеляційної скарги), проте позивачем не надано доказів того, що клопотання було направлено за п'ять днів до розгляду справи іншим учасникам справи, отже не було дотримано порядок звернення до суду з відповідною заявою.

Окрім того, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Зважаючи на те, що такий спосіб участі має винятковий характер, повинні насамперед існувати причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Між тим, в клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції позивач наводить лише доводи про неможливість прибуття в судове засідання не підтверджені належними та допустимими доказами.

За наведених обставин колегія суддів прийшла до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про забезпечення проведення судового засідання у режимі відеоконференції є необґрунтованим, не підтвердженим належними доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідач жодних клопотань чи заяв до суду не надав, тому апеляційний перегляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та судом апеляційної інстанції підтверджено, що 14.03.2018 року інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Петренком Олегома Васильовичем у відношенні ОСОБА_3 було винесено постанову серії ВР №109279 від 14.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що позивач 14.03.2018 року на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам'янка» 746 км.+300 м, керуючи транспортним засобом SKОDA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 здійснила обгін, перетнувши вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушила п.8.5 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. на підставі ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.8.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Лінія дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Згідно із ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з абз.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Абзацем 4 ст.258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій щодо прийняття спірної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення було надано до суду диск з відеозаписами.

Дослідивши наявні на диску відеозаписи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з них не видається за можливе встановити обставини, на які посилається інспектор та які вказані у постанові, оскільки наданими відеозаписами не зафіксовано фактичного скоєння позивачем порушення Правил дорожнього руху (з відеозаписів не вбачається, що саме позивач здійснила обгін та перетнула вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, також не вбачається, що на зафіксовано проміжку дороги взагалі була наявні суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1).

Отже, відповідачем не подано до суду належних доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність події та складу адміністративного правопорушення за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем адіністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та не надано доказів правомірності свого рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови серії ВР №109279 від 14.03.2018 року.

Згідно з п.3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення та скасування постанови на підставі якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій інспектора роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області Петренка Олега Васильовича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.1 ст.217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

В силу приписів ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З вищевикладених норм випливає, що відповідач, як працівник підрозділу Національної поліції, який має спеціальне звання, у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов'язків має право здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху та у разі виявлення порушень цих правил, наділений повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що при вчиненні дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху позивач діяв на підставі норм чинного законодавства та у межах наданих йому повноважень, а тому підстави для визнання його дій щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправними відсутні.

В свою чергу позивач, відповідно до ст.268 КУпАП, наділений правом на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, яким і скористався.

Колегія суддів вважає, що скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є належним та повних способом захисту прав позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині, в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача слід відмовити.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи в частині визнання дій відповідача протиправними та неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272, 286, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Петренка Олега Васильовича - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року у справі №404/1920/18 (2-а/404/408/18) за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Петренка Олега Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у місті Кропивницький Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі - змінити.

Абзац 1 резолютивної частини рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року після слова «задовольнити» доповнити словом «частково».

Абзац 2 резолютивної частини рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року - виключити.

Доповнити резолютивну частину рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року абзацом наступного змісту: «В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити».

В іншій частині рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 08 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з 11.07.2018 року та відповідно до ч.3 ст. 272, ст.286 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 11.07.2018 року.

Суддя-доповідач С.В. Білак

Судді С.В.Чабаненко

В.А.Шальєва