Справа № 490/577/18
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 490/577/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шеметенко Л.П.

судді Димерлія О.О.

судді Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції м. Миколаєва на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Миколаєва про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову Управління патрульної поліції м. Миколаєва від 17.01.2018 року Серії БР №188106 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що висновки інспектора поліції про порушення ним правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваного рішення вимогам законодавства, що є безумовною підставою для його скасування.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову у справі про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №188106 від 17 січня 2018 року, винесену відносно ОСОБА_1

Не погоджуючись з вказаним рішенням судом першої інстанції, Управління патрульної поліції у м. Миколаєві, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Постановою інспектора роти №4 батальйону №4 УПП в м. Миколаєві лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 17.01.2018 року Серії БР №188106 застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 4).

Згідно вказаної постанови, 17.01.2018 року о 20:55 годині позивач, керуючи транспортним засобом BMW-330D номерний знак T651EC, у м. Миколаєві здійснив проїзд перехрестя пр. Центрального та вул. 9-ї Слобідської на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного стягнення та не підтвердження належними і допустимими доказами факту скоєного позивачем адміністративного правопорушення, у звязку із чим вбачав всі підстави для скасування рішення субєкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову,вважає їх правильними, проте вони не у повній мірі відповідають нормам процесуального права, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до п.п. «ґ» п.п. 8.7.3 п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 сигнали світлофора мають такі значення як жовтий, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем переїзду на заборонений жовтий сигнал світлофора.

При цьому, згідно наданої відеофіксації правопорушення, позивач зазначає, що по пр. Центральному перед світлофором здійснив свій рух на дозволене миготливе зелене світло.

Проте, здійснюючи подальший рух на перехресті на вул. 9-ї Слобідської на світлофорі було ввімкнуте жовте світло.

Колегія суддів враховує те, що згідно п. 16.8 Правил від 10.10.2001 року №1306 водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Таким чином, позивач під час здійснення вїзду на перехрестя із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен був виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Отже, оскільки вїзд на перехрестя здійснено позивачем на дозволений сигнал світлофора, колегія суддів вважає, що у працівника поліції не було підстав для накладення на позивача адміністративного стягнення.

Також, апелянт не посилається на здійснення позивачем перешкод у русі іншому транспорту, необхідність надання переваги в русі транспортним засобам чи порушень позивачем правил розмітки 1.12 (стоп-лінією) або дорожнього знаку 5.62.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано те, що позивач не визнає порушення ним вказаних правил, а навпаки наполягає на дотриманні установлених правил дорожнього руху.

Як вірно вказав суд першої інстанції, зазначені обставини зумовлюють відповідача-субєкта владних повноважень довести правомірність своїх дій та рішення на підставі ч. 2 ст. 77 КАС України.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення оформлено відповідною постановою, а надане відповідачем відео з нагрудного знаку лише фіксує розгляд справи про адміністративне правопорушення та ніяким чином не підтверджує допущення позивачем правил дорожнього руху.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта про те, що вказаними доказами підтверджується визнання позивачем вчинення ним адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що позивач не визнає порушення ним правил дорожнього руху, відповідач не підтверджує факт вчинення водієм правопорушення, в тому числі відеозаписом місця події, зазначені обставини позбавляють суд можливості визнати доведеним факт вчинення особою адміністративного правопорушення, а відтак і правомірність рішення субєкта владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявність підстав для її скасування.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем здійснено проїзд на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, ці обставини не спростовуються відповідачем належними доказами, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача не було обставин для притягнення водія до відповідальності та накладення штрафу згідно оскаржуваної постанови.

Водночас, колегія суддів враховує те, що за приписами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд у разі скасування рішення суб'єкта владних повноважень має закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Проаналізувавши наведені норми, колегія суддів вважає, що відсутність у рішенні суду першої інстанції висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є порушенням правил адміністративного процесуального законодавства, яке призвело до неправильного вирішення справи та свідчить про наявність обставин для скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення її резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції м. Миколаєва задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2018 року змінити, доповнивши її резолютивну частину абзацом наступного змісту: «Справу про адміністративне правопорушення закрити.».

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судове рішення складено у повному обсязі 12.07.2018 р.

Головуючий, суддя: Л.П. Шеметенко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко