Справа № 810/3013/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2018-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2018 року м. Київ 810/3013/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області

про визнання постанови незаконною, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області, в якому просить суд:

- визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 27.02.2018, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» МФО 300465, рахунок 2156 - соціальні виплати; Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» МФО 305299, картковий рахунок 967070 - заробітна плата; Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» МФО 300335, картковий рахунок НОМЕР_1 - аліменти незаконною;

- зобовязати начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про арешт коштів боржника від 27.02.2018 якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» МФО 300465, рахунок 2156 - соціальні виплати; Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» МФО 305299, картковий рахунок 967070 - заробітна плата; Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» МФО 300335, картковий рахунок НОМЕР_1 - аліменти, що належать боржнику ОСОБА_1;

- зобовязати начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винести постанову про зняття арешту з грошових коштів, що містяться на рахунках Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» МФО 300465, рахунок 2156 - соціальні виплати; Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» МФО 305299, картковий рахунок 967070 - заробітна плата; Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» МФО 300335, картковий рахунок НОМЕР_1 - аліменти, що належать боржнику ОСОБА_1

Відповідно до вимог частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, позивачем додано до позовної заяви заяву про поновлення строків звернення до адміністративного суду.

В обгрунутвання доводів вказаної заяви позивач зазначає, що після того, як були накладені арешти на його рахунки та він не зміг отримати соціальну допомогу, заробітну плату та аліменти, він 30.03.2018 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та намагався самостійно вирішити питання щодо розблокування рахунків.

Після проведення переговорів з головним державним виконавцем йому пообіцяли розблокувати рахунки але з боку головного державного виконавця жодних дій вжито не було.

Так, 11.05.2018 позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 27.02.2018.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 15.05.2018 у справі № 755/7188/18 відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1, мотивуючи це тим, що скарга не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З пояснень позивача, зазначену ухвалу його представник отримав 07.06.2018 про що ним було складено акт про отримання поштової кореспонденції.

Таким чином, на думку позивача порушення десятиденного терміну на звернення до суду відбулось з поважних причин, а строк на подачу позовної заяви до адміністративного суду повинен обчислюватися з 07.06.2018.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає про таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 287 Кодексу адміністартивного судочинства України, яка регулює строки звернення до суду із позовом про оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує постанову про арешт коштів боржника, яка була прийнята 27.02.2018. Водночас, до суду позивач звернувся згідно із даними поштового конверта, в якому позов надійшов до суду, 14.06.2017. Тобто із пропуском десятиденного строку на звернення.

Суд звертає увагу позивача, що дотримання строків розгляду адміністративних справ є однією з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980, Голдер проти Сполученого Королівства рішення від 21.02.1975).

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з цим, суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнюювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зеврненню до суду;

- це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Водночас та обставина, що позивач звернувся до іншого суду не є такою, що унеможливлювала або ускладнюювала можливість вчинення процесуальних дій щодо звернення саме до адміністративного суду, або була непереборною силою, яка перешкоджала позивачу звернутись до адміністративного суду.

Крім того, суд взертає увагу, що позивач не був позбавлений права звертатись одночасно до різних судів, оскільки це не заборонено законом.

Враховую викладене, суд дійшов висновку, що обставини на які посилається позивач як на підставу для повновлення строку на звернення до суду не є поважними за своїм змістом та суттю, оскільки вони не є непереборними (стихійне лихо, хвороба, військові дії тощо) або такими що об'єктивно перешкоджали позивачу зверненню до адміністративного суду.

Відповідно до вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, враховуючи вимоги статті 123 Кодексу адміністративного судчинства України та з огляду на те, що наведені позивчем причини не є поважними причинами пропуску строку на звернення до суду, оскільки не пов'язані з дією непереборної сили (стихійне лихо, хвороба, військові дії тощо) або певними об'єктивно інсуючими обставинами, які перешкоджали звернутись позивачу до суду (хвороба, каліцтво тощо), суд залишає позовну заяву без руху та надає позивачу час для наведення суду поважних причин пропуску строку на звернення до суду.

Крім того, відповідно до пункту другого частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів звязку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як вбачається із позовної заяви, вона підписана представником позивача адвокатом ОСОБА_4.

Згідно з положеннями частини 7 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини пятої цієї статті стосовно представника.

Як вбачається із вступної частини позовної заяви позивачем всупереч вимога статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (за його наявності) або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України адвоката; офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти представника.

Також позовна заява не містить інформації щодо електронної адреси або адреси електронної пошти самого позивача.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам, встановленими статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду:

- письмових обґрунтувань поважності пропуску строку звернення до суду;

- інформації щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номеру і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України адвоката та його офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти.

- інформації щодо електронної адреси або адреси електронної пошти самого позивача.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області - залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Розяснити позивачу, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панова Г. В.