Справа № 807/903/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/1816/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

позивач:не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року (головуючий суддя Луцович М.М., м. Ужгород, повний текст рішення виготовлено та підписано 05 лютого 2018 року) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 082513 від 12.07.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

27.07.2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1) звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 082513 від 12.07.2017року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що державним інспектором Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області складено акт №АО№0080381 від 16.05.2017 року перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 082513 від 12.07.2017 року. Вважає дану постанову необґрунтованою, протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства України.

Також вказує на те, що в акті перевірки, який слугував підставою для винесення оскаржуваної постанови не наведено підстав, які б слугували підставою для винесення оскаржуваної постанови, а також того, що позивач надавав регулярні послуги з перевезення пасажирів, оскільки факту перебування в автомобілі пасажирів не зафіксовано. Також в акті перевірки не зазначено про наявність будь-якого трафарету на транспортному засобі позивача, що міг би підтвердити здійснення останнім маршрутних перевезень, так як такого не було. Зазначене в акті перевірки місце вчинення правопорушення - «м. Виноградів, вул. Ардовецька» не дає можливості встановити точного місця вчиненого правопорушення, а тому такий не може бути належним та допустимим доказом вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 рокупозов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу АО№082513 від 12.07.2017 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Державною службою України з безпеки на транспорті (далі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

У поданій апеляційній скарзі апелянт звертає увагу суду на те, що посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області у м. Виноградів був зупинений транспортний засіб марки «Мерседес», д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_3, який здійснював регулярні спеціальні перевезення пасажирів, згідно трафарету на лобовому склі на якому вказано замовника послуг ТзОВ «PLATI».

Звертає увагу суду на те, що під час проведення перевірки т/з марки Мерседес, р/н НОМЕР_1, який належить автомобільному перевізнику ОСОБА_1 посадовими особами Управління було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачено статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» а саме: надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів перелік яких визначено статтею 39 цього Закону - відсутній паспорт маршруту з позначкою «В». За наслідком чого складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів за №0080381 від 16.05.2017 року.

Вважає, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що згідно пункту 45 Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» від 18.02.1997 року №176 (далі - Постанова №176), регулярні спеціальні перевезення організовуються для перевезення працівників підприємств, установ та організацій, учнів, студентів, туристів, екскурсантів та інших організованих груп пасажирів. Регулярні спеціальні перевезення здійснюються на підставі договору, згідно з яким перевізник надає підприємству, установі та організації, яка виступає замовником послуг, послуги з перевезення організованої групи пасажирів за певним маршрутом і визначеним розкладом руху, протягом передбаченого договором строку.

Пунктом 49 Постанова № 176, передній трафарет автобуса повинен містити напис чорною фарбою «Спеціальне перевезення» та офіційне найменування (повне або скорочене) замовника послуг.

Пунктом 50 Постанова №176 під час здійснення регулярного спеціального перевезення водій повинен мати копію договору із замовником послуг та паспорт маршруту.

Також, просить суд звернути увагу на те що, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області було встановлено та зафіксовано факт неодноразового надання послуг з перевезення пасажирів (працівників ТзОВ «PLATI») ФОП ОСОБА_1 без дозвільних документів перелік, яких визначений ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме 18.10.2017 року та 21.02.2018 року.

Відтак, апелянт вважає оскаржувану постанову законною, прийнятою з дотриманням вимог Закону, а тому просить постанову суд першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач звертає увагу суд на те, що подана Державною службою України з безпеки на транспорті апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підставі зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення є безпідставними та необґрунтованими. Рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень.

Вважає, що відповідачем не надано суду як під час розгляду справи, так і в апеляційній скарзі доказів, що перевірка проведена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання позивачем 16.05.2017 року послуг з регулярних спеціальних пасажирських перевезень автобусом марки Мерседес д.р.н. НОМЕР_1.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16 травня 2017 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області на підставі направлення на перевірку від 10.05.2017 року №014319 було проведено рейдова перевірка у м. Виноградів та Виноградівському районі (а.с.33).

Так, 16.05.2017 року о 07.31 год. у м. Виноградів був зупинений транспортний засіб марки «Мерседес»д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 за кермом якого знаходився ОСОБА_3.

Під час проведення перевірки т/з марки «Мерседес»д.р.н. НОМЕР_1 було виявлено порушення, відповідальність за яке передбачено ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» а саме: надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів перелік яких визначено ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» , а саме у водія відсутній паспорт маршруту з позначкою «В».

У зв'язку із даними обставинами, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області складено акт АО №0080381, у якому зафіксовано: відсутній паспорт маршруту, та встановлено, що останнім надаються послуги з перевезення пасажирів без оформлення документів перелік, яких визначено ст.39 Закону України«Про автомобільний транспорт». Водій ОСОБА_3 відмовився підписувати акт перевірки та надавати пояснення про причини порушення, у зв'язку з чим інспекторами здійснено відповідний запис (а.с.34).

06.07.2017 року Управлінням Укртрансбезпеки у Закарпатській області через засоби поштового зв'язку було відправлено на адресу позивача запрошення (а.с.36) на розгляд справи по Акту АО 0080381 від 16.05.2017 року. Однак ОСОБА_1 на розгляд акту не з'явилася клопотання про перенесення розгляду справи не надала.

12 липня 2017 року в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області винесено постанову № 082513, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 1 700 грн. на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу АО №082513 від 12.07.2017 року, суд першої інстанції зазначив, що докази представника відповідача відхиляє, так як з наданої ксерокопії фотокартки транспортного засобу марки «Мерседес»д.р.н. НОМЕР_1 з наявністю на такому напису «Автоперевезення Шураві - Таксі Шураві» неможливо встановити хто робив цю фотокартку, яким пристроєм вона була зроблена, місце де вона була зроблена та час в який вона була зроблена. Більш того, суд також зазначає, що на транспортному засобі відсутній трафарет із зазначенням маршруту регулярних перевезень, які здійснює вищевказаний засіб чи доказу роздруківки табло із автовокзалу щодо здійснення регулярних перевезень вищевказаним транспортним засобом, або фотофіксації салону автомобілю з яких - би вбачалось, що там дійсно знаходились пасажири в наявності у яких би були квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду, не відібрані пояснення щодо здійснення перевезень, відсутні документи, які б підтверджували придбання квитків, як це передбачено вимогами ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів про те, що перевірка проведена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання позивачем 16.05.2017 року послуг з регулярних спеціальних пасажирських перевезень автобусом марки «Мерседес»д.р.н. НОМЕР_1, а відтак і необхідності водієві пред'являти паспорт маршруту.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів із висновком суду першої інстанції не погоджується, на підставі наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормамиКонституції України,Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-IIIта іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001року №2344-III, центральний орган виконавчої влади з питань автомобільного транспорту забезпечує проведення державної політики на автомобільному транспорті через урядові органи державного управління на автомобільному транспорті, службу міжнародних автомобільних перевезень та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування. У складі центрального органу виконавчої влади з питань автомобільного транспорту функціонують: урядовий орган державного управління з питань регулювання діяльності автомобільного транспорту; урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті. Урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті здійснює: державний контроль за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 1 Положення «Про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті», затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року №387/2011 Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування (далі - автомобільний, міський електричний, залізничний транспорт та ведення дорожнього господарства).

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Частиною 1 статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно із ч.2 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для регулярних пасажирських перевезень є: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Таким чином, перелік документів, які повинен мати водій для здійснення регулярних пасажирських перевезень, зазначений у ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - штраф у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, що складає 1700 грн..

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті визначає Кабінет Міністрів України (далі - КМУ).

Постановою КМУ від 08.11.2008 року №1567, затверджено «Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті» (далі - Порядок). Згідно п.3 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Указом Президента України від 06.04.2011 року №387/2011 (далі - Указ), затверджено «Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті» (далі - Положення), згідно якого Укртрансінспекція України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Розпорядженням КМУ від 29.08.2012 року № 628-р «Питання Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті» визначено, що Укртрансінспекція забезпечує покладені на неї Указом функції та повноваження.

Нормами пп.7 п.4.2 Положення визначено, що Укртрансінспекція України у сфері автомобільного транспорту, здійснює державний контроль і нагляд за дотриманням вимог нормативно-правових актів щодо забезпечення безпеки на автомобільному транспорті.

Пунктом 6 вказаного Положення визначено, що Укратрансінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, у випадках, передбачених законом, складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, у відповідності із пунктом 21 Порядку складається акт.

Колегія суддів вважає безпідставними покликання позивача, як на відсутність ним порушення, та нездійснення ним перевезення, оскільки під час проведення перевірки т/з марки Мерседес, р/н НОМЕР_1, який належитьавтомобільному перевізнику ОСОБА_1 посадовими особами Управління було виявлено порушення - надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, а саме відсутнійпаспорт маршруту з позначкою «В».

Окрім того, твердження позивача про те, що послуги по перевезенню не надавались, оскільки факту перебування в автомобілі пасажирів не зафіксовано, а відтак акт перевірки не може бути належним доказом у справі, суд приймає критично, та вважає, що таке пояснення зумовлено виключно бажанням позивача уникнути передбаченої законом відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач діяв в межах передбачених законом повноважень, на підставі та у спосіб визначений законодавством України у сфері автомобільного транспорту, факт порушення позивачем вимог ст.39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» є доведеним, а тому його правомірно притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та накладено адміністративно-господарський штраф в межах санкції абз.1 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яка передбачає застосування адміністративно-господарського штрафу за надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначенийст.39 цього Законуу розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, тому така підлягає скасуванню.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служба України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі №807/903/17 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 082513 від 12.07.2017 - відмовити

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. В. Гуляк
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 12.07.2018 року.