Справа № 809/2193/15
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2018 року

Київ

справа №809/2193/15

провадження №К/9901/11937/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання відмови протиправною та зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Обрізко І.М., Левицької Н.Г., Сапіги В.П. від 29 серпня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання протиправної відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни від 19.05.2015 року за №15-11806 у прийнятті заявленої позивачем 25.04.2015 року вимоги до банку про включення до реєстру кредиторів та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни включити заявлені 25.04.2015 року вимоги до відповідної черги в порядку, встановленому чинним законодавством.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Суд виходив з того, що законодавством в галузі гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами. Перебіг на думку суду першої інстанції 30-денного строку, вказаного ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», починається не з 26.03.2015 року, а з наступного дня - 27 березня 2015 року і закінчується 25.04.2015 року, а не 24.04.2015 року. Відтак, відповідачем необґрунтовано відмовлено позивачеві у прийняті його вимог як кредитора банку.

3. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Обрізко І.М., Левицької Н.Г., Сапіги В.П. від 29 серпня 2016 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасовано та провадження у справі № 809/2193/15 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання відмови протиправною та зобов'язання до вчинення дій - закрито.

Постановляючи зазначене рішення, суд, виходячи із системного аналізу діючих норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку. Оскільки ПАТ "ВіЕйБі Банк" знаходиться в процедурі ліквідації у зв'язку із визнанням його неплатоспроможним, дану справ не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного адміністративного від 29 серпня 2016 року, залишити в силі постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

5. Касаційна скарга обґрунтована тим, що враховуючи характер спірних правовідносин та склад їх учасників, судове оскарження рішень, дій, бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни, як суб'єкта владних повноважень, дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

6. Відповідачами не подано заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7. Відповідно до частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

8. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

9. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

10. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

11. Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (№ 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом» (Zand v. Austria № 7360/76); фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia № 63486/00, Fedotova v. Russia № 73225/01).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про те, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни про визнання відмови протиправною та зобов'язання до вчинення дій - передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко

Судді: Я.О.Берназюк

М.І.Гриців