Справа № 826/1927/16
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1927/16 Суддя суду першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправною бездіяльність митних органів щодо відмови здійснення коригування митної декларації відповідно до аркуша коригування митної декларації № 100250005/2015/107546;

- зобов'язати відповідача здійснити коригування митної декларації відповідно до аркуша коригування митної декларації № 100250005/2015/107546 від 09 лютого 2015 року, що подано 24 березня 2014 року;

- зобов'язати відповідача надати позивачу висновок про повернення надмірно сплачених митних платежів;

- повернути надмірно сплачені митні платежі у розмірі 26 658,52 гривень та індекс інфляції за 2015 рік у розмірі 1199,63 гривень та 3% річних від простроченої суми у зв'язку із зазначенням невірного виду валюти контракту в митній декларації на облікову картку, що зареєстрована в Київській міській митниці в якості оплати майбутніх митних платежів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову/позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що бездіяльність щодо нездійснення коригування митної декларації є протиправною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на правильність висновків суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Леко Стайл» 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 подано митну декларацію до Київської міської митниці ДФС в якій у графах 22, 23, 24 самостійно вказано валюту платежу «Євро».

В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення зміни до граф 22, 23, 24 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 шляхом подання аркушу коригування, який зареєстровано відповідачем 24 березня 2015 року.

Цього ж дня відповідачем внесено зміни до вказаної митної декларації, а саме змінено валюту контракту, курс валют, та валюту розрахунку, що відображено в Єдиній автоматизованій інформаційній системі.

На думку позивача, таке коригування тягне за собою і коригування усієї митної декларації, зокрема граф 47, 48 (сума митних платежів), оскільки заявником було скоректовано валюту, що призвело до різниці у курсі валюти, який існував на день сплати митних платежів, а тому позивач 16 липня 2015 року звернувся до відповідача із заявою щодо внесення змін до митної декларації.

Листом від 10 серпня 2015 року № 4861/10/26-70-61-05-07 «Про надання інформації» позивачу повідомлено про відсутність підстав для внесення змін до граф 12, 45, 46, 47 та В митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546

Позивачем 14 вересня 2015 року подано скаргу на рішення про відмову на внесення змін до митної декларації 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546.

Листом від 30 вересня 2015 року № 5893/10/26-70-61-01-03 «про надання інформації» позивачу повторно відмовлено у внесенні змін до митної декларації. Вказаний лист позивач отримав 16 жовтня 2015 року.

Бездіяльність відповідача оскаржено позивачем також в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, однак листом від 25 листопада 2015 року № 25169/6/99-99-24-02-02-15 «Про внесення змін до митної декларації» повідомлено, що за наявною в Єдиній автоматизованій інформаційній системі інформацією Київської міської митниці було внесено зміни до граф 22, 23, 24 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 шляхом оформлення аркушу коригування.

Позивач 21 грудня 2015 року повторно звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України. Листом від 21 січня 2016 року позивача повідомлено про те, що відповідь на вказану скаргу надавалась Київської міською митницею листом від 10 серпня 2015 року № 4861/10/26-70-61-05-07 «Про надання інформації»

Однак, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що незгода позивача з відмовою відповідача у здійсненні коригування всієї декларації не може сприйматись судом як протиправна бездіяльність відповідача. Також суд зазначив на відсутності підстав для внесення змін до граф 46, 47 митної декларації від 09 лютого 2015 року № 10025005/2015/107546 у зв'язку із коригуванням граф 22, 23, 24, а також наголосив, що кошти за митною декларацією не є надмірно сплаченими, а є такими, що сплачені позивачем самостійно у самостійно визначеному розмірі.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Митного кодексу України (далі - МК) митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Згідно частини першої статті 49 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 52 МК декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

Згідно частини четвертої статті 52 МК у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Згідно пунктів 1.11, 1.12 Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 посадова особа митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості та проводить перевірку заповнення ДМВ (далі - посадова особа митного органу), не має права з власної ініціативи або за дорученням чи на прохання декларанта або уповноваженої ним особи вписувати будь-які дані до граф ДМВ, що повинні заповнюватися декларантом або уповноваженою ним особою, вносити до них зміни, доповнення чи виправлення. Декларант або уповноважена ним особа може вносити зміни (доповнення, виправлення) до декларації митної вартості, крім граф з вартісними показниками.

Згідно частин першої, сьомої статті 269 МК відповідно до положень цієї статті за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 37 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 (далі - Положення № 450) після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом: подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом; заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- отримання митним органом інформації про перерахування декларантом до державного бюджету митних платежів у вигляді доплати або підтвердження Казначейством факту повернення з державного бюджету коштів після закінчення митного оформлення;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов'язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Отже, внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситись за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування. При цьому, такі зміни не можуть стосуватися вартісних показників сум митних платежів за такою митною декларацією, а тише відомостей про товари.

Пунктом 37 Положення № 450 також передбачено, що внесення змін до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном.

Згідно пункту 12 Порядку оформлення аркуша коригування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 06.11.2012 № 1145 у разі складання аркуша коригування у випадку доплати або повернення митних платежів, штрафних санкцій (у разі наявності) заповнюються розділи ІІ та ІІІ аркуша коригування. У розділі ІІ аркуша коригування відображається розрахунок сум митних платежів за новими відомостями (графа 47 МД на бланку єдиного адміністративного документа).

Таким чином, вартісні показники сум митних платежів можуть змінюватися на підставі аркуша коригування виключно у зв'язку із доплатою або поверненням митних платежів. Проте, у даному випадку, позивач стверджує про необхідність коригування вартості товару та митних платежів у декларації, що пов'язані зі зміною виду, коду та курсу іноземної валюти, тобто така зміна не пов'язана із доплатою чи поверненням митних платежів.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції наголошує на тому, що нормами чинного законодавства не передбачено автоматичне коригування митної вартості при зміні виду, коду та курсу валюти у митній декларації.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини п'ятої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Позивачем, як зазначалося, заявлялися вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання його здійснити коригування митної декларації відповідно до аркуша коригування від 24.03.2015.

У зв'язку із цим, колегія суддів наголошує на тому, що вказаний аркуш коригування стосувався виключно зміни граф 22-24 декларації щодо виду, коду та курсу іноземної валюти. Цим аркушем коригування не вносилися зміни до будь-яких інших граф декларації, у тому числі щодо митної вартості товару та митних платежів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем була відкоригована спірна митна декларація згідно аркуша коригування та змінено вид, код та курс іноземної валюти у графах 22-24.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо нездійснення коригування митної декларації відповідно до аркуша коригування від 24.03.2015, а отже і підстав для його зобов'язання вчинити ці дії відсутні.

Щодо позовних вимог про повернення коштів, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно частиною першою статті 301 МК повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Відповідно до пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України (далі - ПК) помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої, частини шостої статті 301МК повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо митну декларацію змінено або визнано недійсною.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

За змістом підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату;

Згідно пунктів 43.2-43.5 статті 43 ПК у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно частини третьої статті 301 МК помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 618) для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

Пунктами 2-4 Порядку № 618 заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Таким чином, умовою для повернення органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, надміру сплачених податків є відповідний висновок контролюючого органу, який, у свою чергу, складається за заявою платника податку (декларанта). При цьому, у ході перевірки обґрунтованості заяви, митний орган, який здійснював оформлення митної декларації, був вправі перевіряти правильність митного оформлення.

Проте, колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів подання позивачем заяви до Київської міської митниці ДФС про повернення коштів. Тобто у відповідача були відсутні правові підстави для вирішення зазначеного питання. Окрім того, нормами чинного законодавства не передбачена видача висновку про повернення коштів безпосередньо особі, яка звернулася із відповідною заявою, позаяк такий висновок направляється до органу казначейства. Також, як вбачається з матеріалів справи, висновок про повернення коштів митним органом не складався та до казначейства на виконання не передавався.

З огляду на викладене, позов в частині надання висновку та повернення коштів є необґрунтованим, передчасним та не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Леко Стайл» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 09.07.2018.