Справа № 813/1010/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4333/18
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року (суддя Сподарик Н.І., час ухвалення 15:07 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 08.05.2018 р.),

в адміністративній справі №813/1010/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії,

встановив:

У березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії за вислугою 22 роки 07 місяців 23 дні, згідно ст.13 п.«а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09.04.1992 року, який діяв до 30.09.2011 року; 2) зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, відповідно до ст.13 п.«а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09.04.1992 року, який діяв до 30.09.2011 року із врахуванням вислуги років для призначення пенсії на 13.10.2015 року - 22 роки 07 місяців 23 дні, починаючи з 15.10.2015 року.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив, просив відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

З цим рішенням суду першої інстанції від 03.05.2018 року не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду необгрунтоване і незаконне, прийняте на неповно і не всебічно з'ясованих обставинах справи, з порушенням норм матеріального права, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до Наказу №724 від 13.10.2015 року ГУ МВС України у Львівській області, вислуга років позивача становить 22 роки 07 місяців 23 дні, а тому відповідач повинен був призначити пенсію у розмірі 61% відповідних сум грошового забезпечення, а не 40%. Відповідно до ст.50 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ» №2262-ХІІ, пункту «б», пенсія повинна бути призначена з дня звільнення зі служби, тобто з 15.10.2015 року, а не з 01.02.2016 року. Згідно ст.13 Закону України № 2262-ХІІ пункту «а», звільненим особам зі служби за станом здоров'я, розмір пенсії мав би бути призначений у розмірі 55 відсотків плюс 3 відсотки за кожний рік вислуги понад 20 років, відповідних сум грошового забезпечення. Відповідач вчинив повну бездіяльність щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії на протязі 2016-2018 років. Відповідач на порушення вимог ст.63 Закону України №2262-ХІІ, постанови КМУ №988 та Порядку №45, після отримання відповідних документів від МВС та Пенсійного Фонду України не перерахував позивачу і не виплатив пенсійних виплат.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 03.05.2018 р. і ухвалити нове рішення суду, яким позовні вимоги задоволити повністю. Просить апелянт: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії з 15.10.2015 року, як пенсіонеру органів внутрішніх справ звільненого через захворювання, як записано в наказі №724 о/с від 13.10.2015 року згідно із ЗУ №900-VIII від 23.12.2015 р., ст.ст.13,17,23,50,51,63 ЗУ №2262-ХІІ, Постанови КМУ №988 від 11.11.2015 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ УМВС України у Львівській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення поліцейських; 2) зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 15.10.2015 року, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, згідно із чинним законодавством, звільненого через захворювання.

Відповідач апеляційної скарги не визнав, у суді апеляційної інстанції подав відзив, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які зявились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській області №724о/с від 13.10.2015 року позивача ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України за п.«б» ст.64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. У цьому Наказі вказано, що вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 01 місяць 14 днів, а у пільговому обчисленні 22 роки 07 місяців 23 дні (а.с. 12).

Згідно протоколу ГУ ПФУ у Львівській області за пенсійною справою № від 01.02.2016 р., пенсію позивачу призначено по інвалідності із 01.02.2016 року в розмірі 40% грошового забезпечення відповідно до п.«б» ст.21 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на підставі звернення від 15.02.2016 року (а.с. 32, 33, 39).

13.02.2018 року позивач ОСОБА_1 подав до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області заяву про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років (а.с. 21).

Листом ГУ ПФУ у Львівській області №862/К-20/07.05-06 від 13.03.2018 року повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення чи перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 20).

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги враховує наступне.

Відповідно до ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.3 ст.123 КАС України).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 звернувся із даним адміністративним позовом до суду 14.03.2017 року.

Однак, позивачем не наведено поважних причин пропуску 6-ти місячного строку звернення до адміністративного суду із вимогою про зобовязання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за період із 15 жовтня 2015 р. до 14 вересня 2017 року.

Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог в частині щодо зобовязання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за період із 15 жовтня 2015 р. по 13 вересня 2017 р. включно.

При цьому, слід зазначити, що в суді першої інстанції відповідач ГУ ПФУ у Львівській області подавав письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до адміністративного суду (а.с. 36-38).

Відповідно до ст.319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтею 240 цього Кодексу.

Статтею 240 ч.1 п.8 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відносно позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років та про зобовязання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до ст.13 п.«а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09.04.1992 року, який діяв до 30.09.2011 року, за період починаючи із 14 вересня 2017 року, то у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.12 ч.1 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії і по даний час), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Розміри пенсій за вислугу років визначені статтею 13 вказаного Закону. Так, згідно п.«а» ч.1 ст.13 Закону, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності із 01.02.2016 року в розмірі 40% грошового забезпечення відповідно до п.«б» ст.21 Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно протоколу ГУ ПФУ у Львівській області за пенсійною справою № від 01.02.2016 р..

Таке призначення пенсії здійснено на підставі відповідної заяви позивача та подання ГУМВС України у Львівській області від 03.02.2016 року про призначення пенсії по інвалідності.

Позивач не оскаржував у визначеному законодавством порядку рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 01.02.2016 року про призначення йому пенсії, ні щодо виду пенсії «по інвалідності», ні щодо дати призначення «із 01.02.2016 року».

У заяві від 13.02.2018 року до ГУ ПФУ у Львівській області позивач просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років. Однак, листом ГУ ПФУ у Львівській області №862/К-20/07.05-06 від 13.03.2018 року повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення чи перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Про оскарження цієї відмови (рішення чи дій) щодо переведення (призначення) пенсії за вислугу років також доказів немає.

У розглядуваному ж адміністративному позові позивач заявив вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії за вислугою років 22 роки 07 місяців 23 дні, згідно ст.13 п.«а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугою років 22 роки 07 місяців 23 дні, відповідно до ст.13 п.«а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», починаючи з 15.10.2015 року.

Таким чином, з врахуванням наведених вище фактичних обставин справи, зокрема того, що пенсія за вислугу років позивачу не призначалась, із 01.02.2016 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, яку він отримує по даний час, тому, колегія суддів вважає безпідставними заявлені позивачем вказані вище позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті позивачу пенсії за вислугою років та про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугою років відповідно до ст.13 ч.1 п.«а» ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

При цьому, слід зазначити, що питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років, в тому числі щодо наявності для цього вислуги років 22 роки 6 місяців, згідно п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», не являється предметом спору по даній адміністративній справі. У розглядуваному адміністративному позові позивач заявляв вимог щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що в адміністративному позові не було заявлено вимог щодо перерахунку та виплати пенсії у звязку із зміною розміру грошового забезпечення відповідних працівників поліції, на підставі ст.63 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Матеріалам адміністративної справи підтверджується, що позивач у розглядуваній адміністративній справі не змінював позовних вимог, зокрема, щодо предмету чи підстав позову.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст.47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Приписами чинної ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, являються безпідставними доводи та вимоги апелянта (позивача) про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобовязання відповідача щодо здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії згідно ст.63 Закону України №2262-ХІІ та постанови КМУ №988 від 11.11.2015 року на підставі довідки Ліквідаційної комісії ГУ УМВС України у Львівській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням грошового забезпечення поліцейських.

З врахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції від 03.05.2018 року слід скасувати та прийняти нову постанову суду про залишення без розгляду частини позовних вимог та відмову в задоволенні решта частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року в адміністративній справі №813/1010/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов'язання здійснити перерахунок і виплату пенсії скасувати і прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.13 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09 квітня 1992 року, який діяв до 30 вересня 2011 року із врахуванням вислуги років для призначення пенсії на 13 жовтня 2015 року - 22 роки 07 місяців 23 дні, за період із 15 жовтня 2015 р. по 13 вересня 2017 р. включно залишити без розгляду.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії за вислугою 22 роки 07 місяців 23 дні згідно ст.13 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09 квітня 1992 року, який діяв до 30 вересня 2011 року, та про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.13 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 09 квітня 1992 року, який діяв до 30 вересня 2011 року із врахуванням вислуги років для призначення пенсії на 13 жовтня 2015 року - 22 роки 07 місяців 23 дні, за період починаючи із 14 вересня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

ОСОБА_2

Повний текст постанови складено 11.07.2018 року