Справа № 826/10635/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

16 липня 2018 року м. Київ № 826/10635/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Скочок Т.О., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Прокудіної Людмили Дмитрівни
про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Прокудіної Людмили Дмитрівни, в якому просить:

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Прокудіної JI.Д. про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 від 26.06.2016 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до свідоцтва за НОМЕР_1;

- зобов'язати приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Прокудіну JI.Д. внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та до свідоцтва за НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_1 від 26.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12.11.2014 приватний нотаріус Київського нотаріального округу Прокудіна JI.Д. видала на його ім'я свідоцтво за НОМЕР_1, яким посвідчила, що ОСОБА_1 належить на праві власності нерухоме майно, та провела його державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За наслідком цього за позивачем був зареєстрований об'єкт нерухомого майна - будівля загальною площею 106,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, під час внесення даних до Держреєстру щодо адреси об'єкта нерухомості було допущена помилка в нумерації будинку. У зв'язку з цим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, один і той же належний позивачу на праві власності об'єкт нерухомості, фактично зареєстровано під двома різними реєстраційними номерами №00 та №00. Однак при зверненні із заявою від 26.06.2018 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви. Позивач вважає, що дана відмова є такою, що порушує його права, як єдиного власника об'єкта нерухомості, оскільки наявність в Держреєстрі двох різних реєстраційних записів по одному і тому ж об'єкту нерухомості, з помилковим зазначенням двох різних власників, може призвести до порушення права позивача на вільне розпорядження своєю нерухомістю та/або фактичної втрати прав власності позивачем на це майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши зміст та матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Абзацом 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України встановлено, що у цьому Кодексі термін «публічно-правовий спір» - це спір, у якому хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під «суб'єктом владних повноважень» розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною першою ст. 19 КАС України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За наслідками проведення правового аналізу наведених вище процесуальних норм Верховний Суд в тексті своєї постанови від 08.05.2018 у справі №826/1001/15 дійшов висновку, публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу, що законодавцем врегульоване питання, коли у спорах між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень не поширюється юрисдикція адміністративного суду, а саме: ч. 3 ст. 19 КАС України встановлено, що адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про визнання рішень, дій приватного нотаріусу, як державного реєстратора, щодо внесення змін до відомостей про речові права на нерухоме майно, лише у випадку, якщо такі позовні вимоги не є похідними від вимог у приватноправовому спорі.

Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, позивач в позовній заяві, як на підставу для скасування реєстраційного рішення посилається на порушення його права власності на нерухоме майно внаслідок вчинення помилки при проведенні реєстраційних дій з таким майном.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно із приватноправових відносин щодо наявності права власності на нерухоме майно, а позовні вимоги про скасування реєстраційного рішення є похідними від вимог у приватноправовому спорі.

Таким чином, спір у справі виник між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції загального суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що заявлені позовні вимоги є похідними від прав власності позивача на нерухоме майно (будівлю), суд зазначає, що даний спір не підлягає розгляду адміністративним судом та віднесений до юрисдикції загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу.

3. Повернути позивачу позовну заяву та усі додані до неї матеріали.

4. Роз'яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до районного суду міста Києва з урахування правил територіальної підсудності. При цьому, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 170, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку, встановленому ст.ст. 295 - 297 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок