Справа № 822/1970/18
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1970/18
РІШЕННЯ

іменем України

13 липня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України про визнання протиправною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України, в якому просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову №55834076 від 08.05.2018 про закінчення виконавчого провадження винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3.

2. Зобов'язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 по справі № 822/6177/15 та провести примусове виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №822/6177/15 від 18.09.2017, зобов'язавши Державну фінансову інспекцію України нарахувати та виплатити мені середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.05.2011 по 24.06.2015, а саме решту невиплаченої сумі у розмірі 237457,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.05.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. по виконавчому провадженню №55834076 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №822/6177/15 від 18.09.2017 про зобов'язання Державної фінансової інспекції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.05.2011 по 24.06.2015.

Вважає вказану постанову про закінчення виконавчого провадження безпідставною та такою що порушує його права, оскільки вона прийнята без врахування всіх обставин, а саме те що позивачу, без врахування листа Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області від 18.12.2015, було лише частково виплачено середній заробіток у сумі 141458,43 грн, а решта суми у розмірі 237457,41 грн - залишилась невиплаченою.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 20.06.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено засідання на 27.06.2018. Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державну фіскальну службу України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.06.2018 витребовано у відповідача належним чином завірені матеріали ВП 55834076.

Ухвалами Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 стягнуто з відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України штраф у сумі 5268 (п'ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн. Витребовано у Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України належним чином завірені матеріали ВП 55834076.

09.07.2018 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскаржена постанова прийнята на підставі пункту 9 частини 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" з врахуванням листів від 03.03.2018 №25-14/123, від 27.03.2018 №25-14/171, в яких зазначалось про фактичне виконання виконавчого листа №822/6177/15 виданого 18.09.2017.

13.07.2018 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що судове рішення у справі №822/6177/15 фактично виконане. Вказала на те, що різниця в розрахунках сум, які листом від 18.12.2015 №22-10-03-14/7519 надані адвокату Кушніру В.А. та фактично сплачених коштів позивачу зумовлена різними періодами обчислення середньої заробітної плати.

Учасники справи у судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

13.07.2018 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить розглянути справу в письмовому провадженні. Представник третьої особи не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, про що свідчить відмітка на зазначеній заяві.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно з вимогами частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 у справі №822/6177/15, яка набрала законної сили 17.02.2016, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано Державну фінансову інспекцію України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 травня 2011 року по 24 червня 2015 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

18.09.2017 з метою виконання зазначеної постанови, видано виконавчий лист.

20.02.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55834076. Зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що невідкладно повідомити державного виконавця.

На виконання зазначеної постанови, Державною фінансовою інспекцією України направлено заяву від 03.03.2018 №25-14/123 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №55834076 від 20.02.2018 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду у справі №822/6177/15.

Також листом від 27.03.2018 №25-14/171 Державна фінансова інспекція України просила винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55834076.

08.05.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55834076 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням рішення.

Позивач, вважаючи, що зазначеною постановою порушено його права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 у справі №822/6177/15, подією, з якою пов'язана виплата позивачу середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу є наказ Головного контрольно-ревізійного управління України №100-о від 03.03.2011, відповідно до якого ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Контрольно-ревізійного управління в Хмельницькій області. ОСОБА_1 перебував в період з 03.03.2011 по 26.05.2011 на лікарняному.

Таким чином, середньомісячна заробітна плата має бути обчислена з 27.05.2011. Як наслідок, хибним є посилання позивача на лист Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області від 18.12.2015 №22-10-03-14/7519, як на підставу помилкового розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1.

Отже, наявність фактичної виплати позивачу середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.05.2011 по 24.06.2015, без врахування на листа від 18.12.2015 №22-10-03-14/7519, є правовою підставою вважати, що рішення про поновлення на роботі є виконаним.

Крім того, судове рішення у справі №822/6177/15 не містило конкретної суми, яка належить до виплати позивачу.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Державний виконавець, отримавши докази фактичного виконання рішення суду у справі №822/6177/15, прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження, що відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Суд не встановив жодних порушень прав свобод та інтересів позивача прийнятою оскаржуваною постановою.

Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення діяв відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", тому відсутні підстави для визнання протиправною та скасувати постанову №55834076 від 08.05.2018.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовні вимоги щодо зобов'язання відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2015 по справі № 822/6177/15 та провести примусове виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №822/6177/15 від 18.09.2017, зобов'язавши Державну фінансову інспекцію України нарахувати та виплатити мені середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.05.2011 по 24.06.2015, а саме решту невиплаченої сумі у розмірі 237457,41 грн., є похідними від перших вимог та не належать до задоволення, оскільки відсутні ознаки протиправності дій відповідача при його невиплаті.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, Київ 1, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна фіскальна служба України (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного,4, ) про визнання протиправною, скасування постанови та зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Судовий збір стягненню не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 липня 2018 року

Головуючий суддя Г.В. Лабань