Справа № 806/3257/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3257/17
ПОСТАНОВА
іменем України

"09" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: позивача - Петрик С.О., від відповідача - Федун О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "06" лютого 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу №194 від 30.10.2017, скасування п.2 наказу на преміювання за жовтень 2017 року в частині зменшення премії у жовтні місяці 2017 року на 10% , -

суддя в 1-й інстанції - Панкеєва В.А.,

час ухвалення рішення - 12:43:25 год. 06.02.2018 р.

місце ухвалення рішення - м.Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 09.02.2018 р.

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , Військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 видання щодо наказу № 194 від 30.10.2017 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення у вигляді "догани";

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 щодо видання наказу № 201 від 02.11.2017 про зменшення йому премії за жовтень 2017 року на 10%;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 194 від 30.10.2017;

- скасувати п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 на преміювання за жовтень 2017 року в частині зменшення йому премії у жовтні місяці 2017 року на 10%.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що проходить військову службу на посаді першого заступника командира, начальника штабу - 1-го ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 . Зазначає, що 30 жовтня 2017 року були відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, оскільки він не відпрацьовував документів щодо укомплектованості особовим складом, майстерень контрольно-перевірочних 1 РВБ на мирний та воєнний час. Вважає рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення "догани" та позбавлення премії є протиправними та прийнятими поза межами повноважень командира військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 року залучено до участі в розгляді справи в якості другого відповідача - військову частину НОМЕР_1 .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 лютого 218 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо видання наказу № 194 від 30.10.2017 "Про результати проведення службового розслідування", п.2 наказу № 201 від 02.11.2017 "Про виплату окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 " в частині зменшення ОСОБА_1 премії за жовтень 2017 року на 10 %.

Скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 № 194 від 30.10.2017 "Про результати проведення службового розслідування".

Скасовано п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 № 201 від 02.11.2017 "Про виплату окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 " в частині зменшення ОСОБА_1 премії за жовтень 2017 року на 10%.

Не погоджуючись з рішенням, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати назване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що в ході службового розслідування було встановлено факт порушення майором ОСОБА_1 вимог абзацу 2 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 736, пункту 11.5.1 наказу начальника Генерального штабу від 07.04.2017 № 124 та надано пропозицію командиру військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді догани. Зазначає, що відповідачем доведено правомірність свого рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилається на відсутність доказів щодо вчинення ним дисциплінарного проступку.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент винесення оспорюваних наказів проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника штабу - першим заступником командира ремонтно-відновлювального батальйону військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 25.09.2017 № 136 "Про призначення службового розслідування" призначено комісію для проведення службового розслідування по факту порушення вимог щодо роботи з документами з грифом обмеженого доступу "Для службового користування" (а.с. 20 т.1).

30.10.2017 року закінчено службове розслідування, за результатами якого складено акт проведення службового розслідування.

Зі змісту вказаного акту вбачається, що за порушення вимог абз.2 п.12 постанови Кабінету Міністрів України № 736 від 19.10.2016 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення, обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" та пункту 11.5.1. наказу начальника Генерального штабу від 07.04.2017 № 124 "Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України", запропоновано начальнику штабу - першому заступнику командира 1 РВБ військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 оголосити догану (а.с.30-33 т.1).

Вказаний акт став підставою для винесення командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 наказу № 194 від 30.10.2017 "Про результати проведення службового розслідування", яким оголошено догану майору ОСОБА_1 за порушення, встановлені під час службового розслідування (а.с.34-35 т.1).

Враховуючий цей наказ, командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 при винесенні наказу від 02.11.2017 № 201 "Про виплату окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 " особам офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та призваним за мобілізацією, ОСОБА_1 зменшено премію та надбавку за виконання особливо важливих завдань. (а.с.14 т.1).

Не погоджуючись із діями відповідача - командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та вважаючи зазначені накази необґрунтованими та прийнятими без урахування норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних наказу № 194 від 30.10.2017 "Про результати проведення службового розслідування" та п.2 наказу № 201 від 02.11.2017 "Про виплату окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ".

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 551-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 551-XIV).

Положеннями статей 1, 2 Закону № 551-XIV встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

У відповідності до положень ст.5 Закону № 551-XIV за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень регулюються розділом III Статуту, і в силу вимог пункту "в" статті 69 та статті 70 Дисциплінарного статуту командир батальйону щодо підлеглих офіцерів користується правом робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану.

Водночас, в розумінні вимог статті 86 Дисциплінарного статуту рішення про накладення дисциплінарного стягнення може прийматися виключно за умови повністю доведення вини військовослужбовця. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Частиною 1 статті 97 Дисциплінарного статуту визначено, що про накладення дисциплінарного стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідно до положень статті 98 Дисциплінарного статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Згідно ч.1 ст. 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Приписами п.1.3. Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 15.03.2004 № 82 (далі - Інструкція), передбачено, що рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Розділом 3 Інструкції передбачено, що розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Згідно зі ст.86 Закону № 551-XIV передбачено, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Як встановлено судом, на підставі рапорту підполковника ОСОБА_4 , п.110-111 постанови Кабінету Міністрів України № 736 від 19.10.2016 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення, обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію", п.777 постанови Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 "Про затвердження Порядку з організації режиму секретності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування на підприємствах та організаціях", командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 наказом від 25.09.2017 № 136 було призначено комісію для проведення службового розслідування по факту порушення вимог щодо роботи з документами з грифом обмеженого доступу "Для службового користування". Згідно п.3 наказу, матеріали службового розслідування повинні бути представлені для затвердження до 17 годин 20.10.2017 (а.с.20-21 т.1).

20.10.2017 року головою комісії - майором ОСОБА_5 було подано рапорт до командира військової частини НОМЕР_1 про продовження терміну службового розслідування на 7 діб та згідно резолюції командира проведення службового розслідування продовжено до 28.10.2017 (а.с.19 т.1).

Згідно витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2017 № 118 та 25.10.2017 майор ОСОБА_1 був звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою з 20.10 2017 по 27.10. 2017 (а.с.80-81 т.1). А тому, згідно акту проведення службового розслідування від 05.01.2018 року, у зв`язку з відсутністю майора ОСОБА_1 , його не було ознайомлено з матеріалами службового рослідування, а саме із службовою характеристикою, тому службове розслідування було зареєстроване 30.10.2017 (а.с.90-92 т.2).

За результатами службового розслідування 30.10.2017 складено акт проведення службового розслідування. Згідно мотивованого висновку, що міститься у цьому акті, під час проведення службового розслідування встановлено факт відпрацювання позивачем документів щодо укомплектованості особовим складом, майстерень контрольно-перевірочних 1 РВБ на мирний та воєнний час на ПЕОМ без провадження комплексної системи захисту інформації. Дана інформація підпадає під п.1.3 (в якому зазначається - "Відомості про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до батальйону (дивізіону, ескадрильї, корабля) включно") наказу начальника Генерального Штабу ЗСУ від 20.09.2011 № 180 та змінами до нього. Витік та розголошення інформації відсутні. Своїми діями майор ОСОБА_1 порушив вимоги п.12 абзацу 2 постанови Кабінету Міністрів України № 736 від 19.10.2016 "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення, обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" та п.11.5.1 наказу начальника Генерального штабу від 07.04.2017 № 124 "Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних силах України".

Згідно п.1.3. до Переліку службової інформації Збройних Сил України (ПСІ 2011), затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 20.09.11 № 180 (далі - Перелік), відносяться відомості про склад, укомплектованість, забезпеченість, бойові можливості, положення і дії (характер діяльності) військ (сил) до батальйону (дивізіону, ескадрильї, корабля) включно (Крім відомостей, що підпадають під дію ЗВДТ) (203-213 т.1).

Отже, загальні відомості про чисельність особового складу станом на 21.09.2017 "мирний час" і "військовий час" (а.с.36-56 т.1) відносяться до вказаного Переліку і становлять службову інформацію Збройних Сил України.

Пунктом 12 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. N 736 передбачено, що відповідальність за організацію та забезпечення дотримання в установах порядку ведення обліку, зберігання та використання документів, що містять службову інформацію, покладається на їх керівників. Особи, винні у порушенні порядку ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, їх втраті або розголошенні службової інформації, що в них міститься, притягуються до дисциплінарної або іншої відповідальності, передбаченої законом (а.с.193-200 т.1).

Пунктами 11.5.1.-11.5.2. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 передбачено, що обробка службової інформації дозволяється в системі з застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю. Підтвердження відповідності здійснюється за результатами державної експертизи в порядку, установленому законодавством. Під час підготовки документа, що містить службову інформацію, у правому верхньому куті його першої сторінки проставляються гриф "Для службового користування" та номер примірника (а.с.110-213 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, під час службового розслідування комісією не було встановлено всіх обставин, передбачених розділом 3 Інструкції під час проведення службового розслідування подій, що відбувались 21.09.2017 року.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що 21.09.2017 року на ранковому шикуванні командиром 1 ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_4 було надано вказівку позивачу підготувати до вечірньої наради довідки про укомплектованість 1 ремонтно-відновлювального батальйону особовим складом.

Разом з тим, позивачем заперечується, що 21.09.2017 року він відпрацьовував документи з грифом "для службового використання". Згідно тверджень позивача, ніяких документів він на зберігання не приймав та не використовував в службових цілях, про що відсутні відмітки в службових журналах. Ніякого відношення до документів, в яких, як встановлено службовим розслідуванням, була наявна службова інформація не має, не знає хто її надав і як вона опинилася на столі в командира батальйону. Вказані твердження позивача не спростовані відповідачами ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Водночас, матеріалами справи не підтверджуються твердження відповідача, що саме позивачем виготовлено загальні відомості про чисельність особового складу станом на 21.09.2017 "мирний час" і "військовий час" (а.с.36-56 т.1). Колегія суддів звертає увагу на те, що документи, на які посилався свідок ОСОБА_4 , створені за допомогою комп`ютера, не містять ніяких відміток про виконавця, його посаду. Зі змісту копій вказаних документів вбачається, що вони ніким не підписані та на них не проставлений гриф "Для службового користування".

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, що мають значення для справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження законності прийнятого наказу про оголошення догани.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачами в порушення вимог ст.86 Закону № 551-XIV та розділу 3 Інструкції не доведено вину позивача ОСОБА_1 у скоєнні дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, дії командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 щодо винесення наказу № 194 від 30.10.2017 "Про результати проведення службового розслідування"та п.2 наказу № 201 від 02.11.2017 "Про виплату окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 " є протиправними.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позовні вимоги щодо скасування наказу військової частини № 194 від 30.10.2017 "Про результати проведення службового розслідування" підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги про скасування п.2 наказу № 201 від 02.11.2017 "Про виплату окремих видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 ", оскільки є похідною від скасування наказу № 194 від 30.10.2017, то підлягають до задоволення в частині скасування пункту щодо зменшення ОСОБА_1 премії за жовтень 2017 року на 10%.

Враховуючи з`ясовані судом обставини справи, доводи апеляційної скарги, що позивачем документи з грифом "для службового користування" були відпрацьовані з порушенням Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "06" лютого 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "09" липня 2018 р.