Справа № 640/6785/18
Суддя: Губська Я. В.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/6785/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі Балан Т.А.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гончар Н. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Харківської митниці Державної фіскальної служби України (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-б) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18.04.2018 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби України (надалі Харківської митниці ДФС України), в якому просить поновити строк на оскарження та скасувати постанову Харківської митниці ДФС України №0062/80700/18 від 05.04.2018 року, згідно якої громадянку України ОСОБА_1 було визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплачених митних платежів, що становить 1755647,19 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повернуто заявникові на підставі ч.2 ст. 123 КАС України.

Згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 року ухвала суду від 20.04.2018 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Також, в постанові судом апеляційної інстанції зазначено, що позивачка надала до Харківського апеляційного адміністративного суду докази поважності пропуску строку звернення до суду, а тому строк на оскарження постанови нею не пропущений.

Після повернення справи з апеляційної інстанції 13.06.2018 року ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.06.2018 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 05.04.2018 року заступником начальника Харківської митниці ДФС, начальником УПМП та МВ Волокітіним Є.П. було винесено постанову № 0062/80700/18, згідно якої її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1755647,19 грн. Зі змістом даної постанови вона ознайомилася після отримання поштової кореспонденції, про дату, час та місце розгляду справи, підстави здійснення його розгляду її не повідомляли. ОСОБА_1 вважає дану постанову безпідставною, незаконною, необґрунтованою, такою, що порушує її права та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що її не було належним чином повідомлено про підстави, час та місце розгляду справи по суті, що унеможливлювало надати пояснення за даним фактом та скористатися правовою допомогою, що порушує її права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 498 МК України, а посилання в постанові на отримання нею повістки, позивач не вважає доказом повідомлення про дату розгляду справи. Одночасно посилається на те, що органом ДФС розглядалася справа формально, поверхнево, упереджено, однобічно, за відсутності належних та допустимих доказів. При вирішенні справи було порушено стадії розгляду, оскільки протокол про адміністративне правопорушення разом із листами-повідомленнями були надіслані ОСОБА_1 одночасно з постановою. Крім того, позивач зазначає, що винесення постанови відбулося без жодного належного та допустимого доказу у справі, оскільки з тими доказами, на підставі яких її притягнуто до адміністративної відповідальності вона не була ознайомлена.

Вказує, що згідно описової частини оскаржуваної постанови 25.04.2017 року громадянка ОСОБА_5 ввезла на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка-Нехотєєвка», митний пост «Щербаківка» Харківської митниці ДФС автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2 в митному режимі «тимчасове ввезення» з метою особистого користування на строк до одного року. Таким чином, особа, яка здійснювала ввіз на митну територію України транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1 є громадянка ОСОБА_5 і саме у цієї особи виникли правовідносини, які регламентуються МК України щодо сплати митних платежів. У розумінні ч.1 ст. 485 МК України, позивач не є суб'єктом відповідальності та не мала особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, оскільки не знала, що її автомобіль було ввезено громадянкою Литовської Республіки з податковою пільгою, а тому не може бути притягнута до відповідальності за цією статтею.

В позовній заяві ОСОБА_1 також зазначає, що на час складання постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності автомобіль перебував на митній території України на законних підставах, без порушення строку митного режиму «тимчасового ввезення». Посилаючись на ст.7b Додатку С Конвенції «Про тимчасове ввезення», укладеної в м. Стамбул, учасником якої є Україна, відповідно до Закону України «Про приєднання до Конвенції Про тимчасове ввезення» від 24.03.2004, транспортні засоби приватного використання можуть використовуватись третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення. А факт керування транспортним засобом іншою особою не є складом адміністративного правопорушення. Посилаючись на ч. 1 ст. 531 МК України, позивач зазначає, що оскільки в її діях відсутні ознаки порушення митних правил, має місце необ'єктивність та неповнота провадження, то постанова про накладення на неї адміністративного стягнення за порушення митних правил підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позові та скасувати постанову по справі щодо порушення митних правил № 0062/80700/18 від 05.04.2018, винесену заступником начальника Харківської митниці ДФС - начальником УПМП та МВ Волокітіним Є.П., згідно якої громадянку України ОСОБА_1 було визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків від несплаченої суми митних платежів.

Представник відповідача - Харківської митниці ДФС України у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі, надавши до суду відзив на позов з матеріалами справи про порушення митних правил.

В поясненнях та у наданому до суду відзиві представник відповідача вказує, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1 було ввезено на митну територію України громадянкою ОСОБА_5, яка є нерезидентом. Таким чином, у разі передачі права на тимчасове ввезення транспортного засобу особистого користування від громадянина - нерезидента до громадянина - резидента, останнім повинні бути сплачені всі митні платежі, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без відповідного митного оформлення при передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, на підставі яких було надано пільги. Тому, посилання позивача на те, що правопорушником згідно норми ст. 485 МК України може бути лише особа, якій надавались такі пільги є безпідставними, оскільки диспозиція ст. 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за «...використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, які було надано такі пільги». При цьому, суб'єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише власник товару (транспортного засобу), а й особа, яка використовує цей товар. Таким чином, Харківська митниця ДФС вважає, що використання позивачем транспортного засобу іноземної реєстрації «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, який 25.04.2017 був ввезений на митну територію України гр. ОСОБА_5 у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» і стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано пільги, являє собою вчинення протиправних дій, а саме використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, а тому, вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Також, в наданих до суду поясненнях представник Харківської митниці ДФС зазначає, що при розрахунку митних платежів, що підлягали б сплаті при імпорті «MERCEDES-BENZ CLK320», базою оподаткування є вартість, яка зазначена у висновку 012/17 від 28.12.2017 року, розрахунок ввізного мита здійснювався відповідно до вимог Закону України №584-VII «Про митний тариф» від 19.09..2013 року, розрахунок акцизного податку здійснювався відповідно до вимог Закону України №71- VIIІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року, розрахунок податку на додану вартість здійснювався відповідно до вимог Закону України №2755- VII «Податковий кодекс України» від 02.12.2010 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 05 квітня 2018 року заступником начальника Харківської митниці ДФС - начальником УПМП та МВ Волокітіним Є.П. було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0062/80700/18 від 05.04.2018 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 Митного кодексу України та на неї накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 1755647,19 грн. (а.с. 34-35).

Згідно тексту даної постанови, громадянка ОСОБА_5 25.04.2017 року ввезла на митну територію України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка-Нехотєєвка», митний пост «Щербаківка» Харківської митниці ДФС автомобіль марки «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2 в митному режимі «тимчасове ввезення», з метою особистого користування на строк до одного року.

21.11.2017 року до Харківської митниці ДФС надійшов лист Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції України від 10.11.2017 вих. №11799/41/14/02-2017 стосовно фактів систематичного користування в місті Харкові громадянкою України ОСОБА_1 транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в Литві № НОМЕР_3. В постанові також вказано, що ОСОБА_1 незаконно користувалася тимчасово ввезеним на митну територію України транспортним засобом всупереч вимогам ст.ст. 103, 380 МК України, без проведення його митного оформлення та сплати митних платежів в сумі 585215,73 гривень згідно з розрахунком Управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС від 10.01.2018 №41/20-70-19-04/19. Також, вказано, що ОСОБА_1 від надання пояснень відмовилась на підставі ст. 63 Конституції України, і потім жодних пояснень з обставин вчиненого правопорушення не надала, на запрошення під час розгляду матеріалу не з*явилась.

Відповідно до ч.4 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно із статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Судом досліджені всі надані в судове засідання матеріали справи про порушення митних правил та суд зазначає, що доводи позивача, про те, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи на дату складання протоколу та винесення постанови відносно неї не підтверджуються матеріалами справи та спростовується наданими нею ж до позовної заяви в додатку 2 листами Харківської митниці ДФС України, в нижньому лівому куті яких разом зі штрих-кодом зазначені дата та вихідний номер документа, (а.с. 20-25), даними митниці про належне повідомлення позивача про розгляд матеріалів (а.с. 204-211) та копією поштового повідомлення про вручення листа вих. № 2440/00-5/20-70-20-02 від 23.03.2018 та копією цього листа про розгляд справи 05.04.2018 о 15:00, з відміткою про його одержання ОСОБА_1 28.03.2018.(а.с. 71-72)

Доказів з боку позивача про подання будь-яких заяв про відкладення розгляду справи митним органом або про поважність причини неявки до митниці суду не надано.

Таким чином, порушень стадій розгляду відповідачем у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 485 МК України, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, судом не встановлено.

Копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивач отримала 12.04.2018, що і було встановлено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. (а.с. 98)

З огляду на вищенаведене, справа про порушення митних правил була на законних підставах розглянута відповідною особою Харківської митниці ДФС України без участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Також, суд поновлює строк позивачу на оскарження постанови до суду, враховуючи дату отримання постанови 12.04.2018 року, про що нею були надані докази в суді апеляційної інстанції.

Вирішуючи позов по суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку та у розмірах, встановлених законом.

Режим «Тимчасового ввезення» визначено ч. 1 ст.103 МК України, як митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Частиною 6 ст.104 МК України визначено, що для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна: 1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення; 2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов'язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів; 3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу та тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачене законодавством; 4) сплатити митні платежі відповідно до ст. 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов'язання із сплати митних платежів відповідно до розділу 10 цього Кодексу.

Умови тимчасового ввезення транспортних засобів з місцем реєстрації в іноземній державі для резидентів та нерезидентів України є різними.

Згідно з частинами 1, 2 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами транспортних засобів особистого користування з реєстрацією в іноземній державі на митну територію України дозволяється на строк до 1 року, при цьому такі транспортні засоби не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Крім того, пунктом 8 частини 10 статті 374 Митного кодексу України визначено, що транспортні засоби особистого використання, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, а також пальне, що міститься у звичайних баках таких транспортних засобів звільняються від оподаткування митними платежами.

Тоді як для громадян-резидентів встановлено дещо інші умови для тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування на митну територію України.

Відповідно до статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов'язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 380 МК України транспортні засоби особистого користування, що перебувають у митному режимі «Тимчасове ввезення» можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, та не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Використання транспортних засобів, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватись іншими громадянами за умови отримання ними належного дозволу користувача та згідно з інструкціями останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно зі ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Матеріалами справи встановлено, що 21.11.2017 року до Харківської митниці ДФС надійшло повідомлення Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції щодо використання громадянкою України ОСОБА_1 транспортного засобу іноземної реєстрації «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2.

Під час перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що даний транспортний засіб було ввезений 25.04.2017 року на митну територію України нерезидентом через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка-Нехотєєвка», митний пост «Щербаківка» Харківської митниці ДФС громадянкою ОСОБА_5 (Yalkabova Tavus) по каналу «червоний коридор» у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування (а.с.66).

Також, за представленими даними Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, керуючи автомобілем іноземної реєстрації «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2 неодноразово затримувалася працівниками поліції при порушенні правил дорожнього руху України, а саме: 24.05.2017 року - за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (протокол серії БР №671172), 24.05.2017 року - за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП (протокол серії БР №671722), 24.05.2017 року - за ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії БР №224425), 25.05.2017 року - за ч.2 ст.130 КУпАП, 18.01.2017 року - за ч. 1 ст. 122 КУпАП, 05.05.2017 року - за ч.1 ст.122 КУпАП.(а.с.52-59). Доказів на підтвердження того, що в момент затримки ОСОБА_1 працівниками поліції власник ОСОБА_5 знаходилася в автомобілі суду надано не було.

За таких обставин, суд вважає повністю доведеним факт використання ОСОБА_1 транспортного засобу, який мав використовуватися виключно громадяном-нерезидентом, який його ввіз в Україну для його особистих потреб, та не міг бути переданий у володіння, користування або розпорядження іншім особам.

В своїх поясненнях в судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердила, що вона використовувала вказаний автомобіль протягом 2 місяців, та повідомила, що не знає хто його власник, і хто ввіз даний автомобіль на територію України, і що цей автомобіль не можна використовувати на території України також не знала.

Суд критично ставиться до пояснень позивача щодо її необізнаності з обмеженнями, пов*язаними з користуванням вищезазначеним транспортним засобом, оскільки з наявного у неї розпорядженні реєстраційного посвідчення та закріплених на автомобіль реєстраційних державних номерів, виданих Литовською Республікою, вона не могла не усвідомлювати його належності нерезиденту. Зазначені факти, на переконання суду, повністю спростовують доводи позивача про її необізнаність з підставами перебування автомобіля на території України на час його неодноразової зупинки співробітниками поліції.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що митним органом був доведений факт використання позивачем товару - автотранспортного засобу, щодо якого були надані пільги зі сплати митних платежів, не в цілях, в який їх було надано.

Також, суд зазначає, що документи, на підставі яких позивач використовувала транспортний засіб, ввезений ОСОБА_5 «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в Литві № НОМЕР_3, в якому власником зазначений MB "FENEROR", не відповідають вимогам пункту b) статті 7 Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення, прийнятої 26 червня 1990 року в м. Стамбулі та ратифікованої Україною на підставі Закону України № 1661-IV від 24 березня 2004 року, та ст. 109 МК України, якою врегульовано порядок передачі права на тимчасове ввезення.

Аналізуючи зазначені положення, суд зазначає, що вказані норми передбачають можливість надання права, а не зобов'язує держав - учасниць передбачити у внутрішньому законодавстві можливість надання дозволу на використання тимчасово ввезених транспортних засобів особі, яка є резидентом України.

Навпаки, ч. 4 ст. 380 МК України прямо встановлено заборону на передання такого транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

А доводи позивача з посиланням на правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суду України від 31.03.2015 року не є обґрунтованими та такими, що стосуються даної справи, яка розглядається щодо оскарження постанови за наслідками притягнення за порушення вимог ст. 485 МК України.

Так, за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа: 1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та 2) приймає на себе зобов'язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Суду не надані докази того, що ОСОБА_5 або уповноважена особа юридичної особи - власника автомобіля MB "FENEROR", як особа, відповідальна за дотримання митного режиму тимчасового ввезення транспортного засобу «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, державний реєстраційний знак Литви НОМЕР_2, зверталися до органу доходів і зборів за отриманням дозволу на передачу права на тимчасове ввезення іншій особі, та щодо отримання ним такого дозволу на ім*я позивача. Виключно такий дозвіл в розумінні ст. 74 КАС України в її системному зв*язку зі ст. 109 МК України є допустимим доказом наявності у позивача права користування транспортним засобом «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2 на митній території України.

Натомість надані позивачем документи у сукупності з її діями щодо використання транспортного засобу ««MERCEDES-BENZ CLK320», реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2, об*єктивно свідчать про обізнаність позивача щодо митного режиму цього транспортного засобу, спрямованість її умислу на використання цього транспортного засобу без сплати митних платежів, мінімізацію ризиків викриття безпідставності такого використання, а зрештою, на ухилення від сплати митних платежів. А оскільки транспортний засіб перебував на території України під митним контролем та в режимі тимчасового ввезення, вчиняючи будь-які правочини стосовно такого майна в порядку ЦК України, слід враховувати передбачені МК України заборони та обмеження щодо вказаного майна, оскільки воно перебуває в особливому режимі.

Таким чином, посилання позивача на положення Конвенції є безпідставними також і з огляду на те, що в ході розгляду справи нею не було надано жодного доказу того, що, використовуючи вказаний транспортний засіб, ОСОБА_1 діяла від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення, який ввіз автомобіль на територію України.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, пред*явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Об'єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, зокрема, інші протиправні дії суб*єкта, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв*язку з якими надано такі пільги. Тому використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без належного оформлення передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи, якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, і інших цілях, ніж ті, у зв*язку з якими було надано так пільги. При цьому коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за вчинення цього правопорушення, не обмежено лише тими особами, які отримали податкові пільги в ході митного оформлення товару.

Виходячи з положень ст.ст. 458, 459, 485 МК України особою, яка підлягає відповідальності за ст. 485 МК України є особа, яка вчинила правопорушення - тобто використовувала товари стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без відповідного митного оформлення при передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

При цьому суб'єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише володілець товару (транспортного засобу), а й особа яка використовує цей товар (транспортний засіб). Тобто, коло осіб, які можуть бути притягнуті до відповідальності за вчинення цього правопорушення, не обмежено лише тими особами, які отримали податкові пільги в ході митного оформлення товару.

Тому, доводи позивача про те, що правопорушником згідно норми статті 485 МК України може бути лише особа, якій надавались такі пільги, є безпідставними.

Доводи представника позивача про невірну оцінку автомобіля суб*єктом оціночної діяльності також суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.

Згідно з частиною другою зазначеної статті у разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов*язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, визначених пунктами 1-3 цієї частини статті.

Згідно висновку про оцінку майна від 28.12.2017 року (а.с. 159-172) оціночна вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2 була визначена виходячи із середньої ціни пропозицій продажу на території України подібних оцінюваному транспортних засобів, а саме аналогічного виробника, моделі, об*єму двигуна та більше наближених до оцінюваного року випуску. Даним висновком встановлено, що ринкова вартість колісного транспортного засобу «MERCEDES-BENZ CLK320», реєстраційний номер Республіки Литва НОМЕР_2, складає 54514,66 грн. (а.с.72-77).

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС від 10.01.2018 року № 41/20-70-19-04/19 та наданого розрахунку, сума недоборів митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при оформленні для вільного обігу на митній території України транспортного засобу іноземної реєстрації «MERCEDES-BENZ CLK320», VIN: НОМЕР_1, становить 585 215,73 грн. (а.с.87-88).

Отже, порядок визначення митної вартості транспортного засобу у даній справі для цілей застосування санкції ст. 485 Митного кодексу України відповідає вимогам ст. 62 Митного кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судовому засіданні надав на підтвердження своєї позиції докази на підтвердження обґрунтованості складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та недоведеності доводів позивача.

Доводи позивача, викладені в обґрунтування позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані доказами, наданими відповідачем.

Таким чином, перевіривши правомірність висновків відповідача щодо порушення позивачем митних правил, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно та розсудливо, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10,77, 241-246, 255, 295,382 КАС України, ст.ст. 103, 104, 380, 458, 485, 495, 529, 530, 531 Митного кодексу України, ст. 288 КУпАП, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1(АДРЕСА_2) до Харківської митниці Державної фіскальної служби України (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-б) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про порушення митних правил за №0062/80700/18 від 05.04.2018 - відмовити.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: