Справа № 820/1028/18
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1028/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: П`янової Я.В.

суддів: Чалого І.С. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Харківського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 (головуючий суддя Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 04.04.18 р.) по справі № 820/1028/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - МОУ, відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 2), в якому просив: визнати протиправним та скасувати п. 5 протоколу №119 від 17.11.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум; зобов`язати Харківський Обласний Військовий Комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку, затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року; зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

В іншій частині позову - відмовлено.

Харківський ОВК, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в зазначеній частині та прийняте нове - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Харківський ОВК посилається на прийняття оскаржуваного рішення з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідач зазначає, що допомога, котра не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З аналізу викладеного чітко можна побачити, що розміри виплат, підстави, змінювались і напряму залежать від дати встановлення групи інвалідності, загибелі військовослужбовця.

Отже, законодавець чітко зазначає, що день встановлення групи інвалідності, є днем виникнення права на отримання одноразової допомоги, а отже, відповідно, треба застосовувати той порядок, який діяв на дату встановлення інвалідності.

Посилання суду першої інстанції на п. 2 Закону України від 6 квітня 2017 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними.

Міністерством оборони України було чітко виконано вказані норми, у зв`язку з чим підстав для повторного подання документів для виплати допомоги у розмірах, який діяв станом на дату винесення рішення суду, - немає.

З огляду на викладене, Харківський ОВК вважає, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини та недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, суд першої інстанції порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у свою чергу призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Також, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, апеляційну скаргу подало Міністерство оборони України, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в зазначеній частині та прийняте нове - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач 1 посилається на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідач 1 зазначає, що відповідно до п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 25.12.13 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок №975), яка набрала законної сили 01.01.14 р.

Абзацем 3 пункту 2 цієї Постанови уряду встановлено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, третя група інвалідності позивачу була встановлена з 12.02.2014 року, а тому Міноборони вважає, що при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги необхідно керуватися законодавством, що діяло на цей день, а саме Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції станом на 01.01.2014 року та Порядком №975.

На час встановлення позивачу III групи інвалідності одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи.

Суд першої інстанції невірно застосував Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей» від 06.04.2017 року №2004-УІІ, оскільки суд вважає, що п.2 Прикінцевих положень цього Закону вказує, що на позивача повинні розповсюджуватися суми виплат цього закону, однак це не так, оскільки п.2 Перехідних положень вказує на те, на кого не розповсюджується дія Закону, а не суми відшкодування одноразової грошової допомоги, що є зовсім різними за своїм правовим змістом поняттями.

Отже, розміри одноразової грошової допомоги, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, не можуть бути розповсюджені на позивача, оскільки цими ж нормативно-правовими актами встановлені відсилочні норми щодо застосування тих редакцій Закону та постанови, які діяли на момент встановлення особі інвалідності, через що відповідач 1 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Окрім того, у разі застосування до позивача Закону №2004-УІІІ від 06.04.2017 року, розмір одноразової грошової допомоги позивачу повинен бути встановлений у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, як це передбачено підпунктом 3 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (в редакції від 24.05.2017 року, яка застосовується з 01.01.2017 року).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв`язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. - без змін.

Так, в обґрунтування своєї позиції позивач зазначає про те, що предметом даного позову є оскаржуване рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 17.11.2017 р. протокол № 119 п. 5, а не виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова по справі №642/2115/17.

Таким чином, слід керуватися законодавством, яке діяло на момент винесення оскаржуваного рішення 17.11.2017 р.

На момент встановлення позивачу інвалідності III групи, він не був військовслужбовцем у розумінні ст.ст. 24 та 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що також підтверджується військовим квитком, а відтак позивач є особою, звільненою з військової служби.

Стосовно позивача, до набрання чинності Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-УІІІ, не було прийнято жодного рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги, а тому дія Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-УІІІ поширюється на позивача.

Посилання апелянта на пункт 2 Постанови КМУ №975 від 25.12.2013р. є хибним, оскільки даний пункт Постанови регулює питання призначення одноразової грошової допомоги стосовно осіб, які мали право на призначення одноразової грошової допомоги до набрання чинності Порядку 975 (до 01.01.2014р.) і звернулись з заявою про виплату одноразової грошової допомоги до 01.01.2014 р. відповідно до порядків, затверджених Постановами Кабінету Міністрів України: від 28 травня 2008 р. № 499, від 21 лютого 2007 р. № 284 та від 21 листопада 2007 р. № 1331, і до даних спірних відносин не має жодного стосунку.

Більш того, пункт 2 Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 р. суперечить п. 2 Прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-УІІІ.

Враховуючи п. 2 Прикінцевих положень Закону від 6 квітня 2017 року № 2004-УІІІ та ч. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої Закон як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили відносно урядової постанови, має перевагу у застосуванні, якщо між ними є неузгодженість, а тому взагалі посилання на п. 2 Постанови КМУ №975 від 25.12.2013 р. є хибним.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання, призначеного на 05.07.2018 року, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 26.10.1979 року по 20.02.1982 року проходив строкову військову службу у збройних Силах СРСР, в тому числі у складі діючої армії у складі військової частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком.

Під час проходження строкової військової служби у Демократичній Республіці Афганістан ОСОБА_1 отримав мінно-вибухове осколочне поранення голови, лівої руки, лівої ноги, ЗЧМТ, контузію, що підтверджується витягом з протоколу ЦВЛК № 2786 від 13.11.2013 року.

12.02.2014 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням (травмою), контузією, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країни, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 12.02.2014 серії ААБ.

Зазначені обставини встановлені також судовими рішеннями у справах: № 820/439/16, № 627/1047/16.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 р. по справі №820/439/16 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

На виконання рішення суду та в порядку, передбаченому п. 13 Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975, ІНФОРМАЦІЯ_3 направив висновок та документи позивача до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги.

На засіданні Комісії Міністерства оборони стосовно призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", комісія дійшла висновку, про необхідність повернення документів позивача щодо призначення грошової допомоги на доопрацювання з посиланням на п. 17 Постанови КМУ № 975 від 25.12.13 року.

Такі дії Міністерства оборони України позивач оскаржив до суду.

Постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 06.09.2016 р. по справі № 627/1047/16-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016 р., адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Постанови КМУ №975 від 25.12.2013р. "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги …" та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги передбачену Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Порядком затвердженим Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…".

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.04.2017 р. протокол № 34 п. 5, комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги, так як ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби проходив службу в прикордонних військах КДБ СРСР, а витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в Прикордонних військах, мають здійснюватися Державною прикордонною службою України, крім того заявником не подано документ, про обставини поранення.

Не погодившись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 знову звернувся до суду із адміністративним позовом.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.06.2017 р. по справі № 642/2115/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 5 протоколу № 34 від 07.04.2017 р. Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…..", затвердженого Постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 р. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою КМУ 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…" та Наказу Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути та вирішити питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги...", затвердженого Постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 року та Наказу Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.11.2017 року № 119, на виконання зазначеної постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 06.06.2017 р. за справою № 642/2115/17 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 р. скасовано пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07.04.2017 р. № 34 в частині відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності рядовому в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

У зв`язку з цим прийнято нове рішення про призначення допомоги рядовому в запасі ОСОБА_1 , якого 20.02.1982 р. звільнено з військової служби та 12.02.2014 р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААБ № 187581 від 12.02.2014), у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 182700 (Сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Отже, рішення про призначення позивачу одноразової допомоги було прийнято відповідачем 17.11.2017 р.

Колегія суддів зазначає, що спір полягає в тому, чи має право позивач на отримання одноразової допомоги одноразової грошової допомоги за Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року № 2004-VIII, у розмірі, що визначена підпунктом б) частини 1 статті 16-2 вказаного Закону - 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з висновку про розповсюдження на позивача дії Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" № 2004-VIII, зокрема, (в редакції Закону № 2004-VIII 6 квітня 2017 року), яка набрала чинності 07.05.2017, оскільки рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 17.11.2017 р.

В свою чергу, відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування п. 5 протоколу №119 від 17.11.2017р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи позивачу, згідно вищевказаного протоколу, призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 182700,00 грн. і виплачено, тобто це рішення вже реалізоване.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що ані позивачем, ані відповідачами рішення суду в частині позовних вимог, які були залишені без задоволення, в апеляційному порядку оскаржене не було.

Згідно з ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців від 04.07.2012 року №5040-VI, який набрав чинності з 01.01.2014 року, ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей викладено в новій редакції, відповідно до підпункту п.4 п.2 якої встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії: травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, чи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

На виконання зазначеної редакції ст.16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.13р. №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення Інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975), яка набрала законної сили 01.01.14 р.

У абзаці 3 пункту 2 цієї Постанови Кабінету Міністрів України № 975 встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги. Допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, законодавством України з питань призначення, виплати, перерахунку чи доплати, одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та звільненим з військової служби особам встановлено, що день встановлення групи інвалідності є днем виникнення права на отримання одноразової допомоги, тому застосовуванню підлягає порядок, який діяв на дату встановлення первинної відповідної групи інвалідності, в тому числі при визначенні розміру одноразової грошової допомоги.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей від 06.04.2017 року №2004-VII, були внесені зміни до статті 16-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, відповідно до яких було збільшено розмір одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.2 ст.16-2 в редакції цього Закону визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень цього Закону, встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень цього Закону, Кабінету Міністрів України привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, на позивача також розповсюджується вимога про те, що допомога призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 цієї Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року (в редакції від 24.05.2017 року) встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико - соціальної експертної комісії.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, навіть за новими редакціями Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, останні зобов`язують керуватися тими нормами законодавства, які діяли на момент встановлення позивачу інвалідності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково трактує Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей від 06.04.2017 року №2004-VII, оскільки суд безпідставно дійшов висновку, що п. 2 Прикінцевих положень цього Закону вказує, що на позивача повинні розповсюджуватися суми виплат цього закону, однак це не так, оскільки п. 2 Перехідних положень вказує на те, на кого розповсюджується дія Закону, а не суми відшкодування одноразової грошової допомоги, що є зовсім різними за своїм правовим змістом поняттями.

Отже, розміри одноразової грошової допомоги, визначені Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку №975, не можуть бути розповсюджені на позивача, оскільки цими ж нормативно-правовими актами встановлені відсилочні норми щодо застосування тих редакцій Закону та постанови, які діяли на момент встановлення особі інвалідності.

Також, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відносно позивача, до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" від 6 квітня 2017 року № 2004-VIII не було прийнято жодного рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги.

Окрім того, слід зауважити на те, що стаття 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017) розповсюджується на категорії військовослужбовців, які зазначені в підпункті 4 пункту 2 статті 16 цього Закону, а саме: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Аналіз даної норми свідчить, що вона розповсюджується на всіх військовослужбовців, окрім військовослужбовців строкової служби.

Отже, оскільки ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, то він не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, яка передбачена вказаним Законом.

З урахуванням вищенаведеного, висновки позивача та суду першої інстанції про необхідність призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" (в редакції Закону України № 2004-VIII від 06.04.2017 р.), є помилковими, а тому рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 3 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині задоволених позовних вимог були допущені порушення норм матеріального права, а тому рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, п.2 ч.1 ст. 315, 317, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 по справі № 820/1028/18 скасувати в частині зобов`язання Харківський обласний військовий комісаріат подати висновок за формою (додаток 13 Наказу №530) з урахуванням раніше виплаченої суми та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України про виплату (доплату) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р., та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, та зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання про перерахунок та призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з дотриманням розмірів одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 16-2 Закону від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-УІІІ від 6 квітня 2017 року) у Порядку затвердженим Постановою КМУ №975 від 25.12.2013р. та Наказом Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року по справі № 820/1028/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді І.С. Чалий В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 10.07.2018.