Справа № 2-а-49/10
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року

Київ

справа №2-а-49/10

адміністративне провадження №К/9901/41/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В. М.,

Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року (суддя - Бабенко Ю.П.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року (головуючий суддя - П'янова Я.В., судді - Чалий І.С., Зеленський В.В.) у справі

за позовом ОСОБА_3

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобов'язання відновити виконавче провадження, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 22 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови державного виконавця від 12.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження №27952526 і зобов'язання відновити виконавче провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що під час виконання державним виконавцем постанови суду по справі №2-а-49/10 суми додаткових видів грошового забезпечення не були враховані при обчисленні пенсії, а тому вказана постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, про зобов'язання відновити виконавче провадження.

4. Відмовляючи у відкритті, суди дійшли висновку, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрала законної сили постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.06.2012 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)

5. 15 грудня 2017 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернувся до Суду з касаційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року.

6. В касаційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність ухвалених судами рішень, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

7. В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що у справі №2029/2380/12 ним були заявлені вимоги про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови державного виконавця від 12.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом від 08.09.2010 року №2-а-49/10 та зобов'язання відповідача відновити виконавче провадження. Однак в цій справі позовною вимогою є вимога про скасування постанови державного виконавця від 12.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження №27952526. Також скаржник зауважує, що ці обставини встановлені в судовому рішенні Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі №644/5999/16-а.

8. Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.

ІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

9. Пункт 2 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

11. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).

12. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.06.2012 року у справі №2029/2380/12, яка набрала законної сили, було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Відділу Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії. В ході розгляду вказаного позову ОСОБА_3 доповнив позовні вимоги та просив суд визнати незаконною постанову державного виконавця від 12.10.2011 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом від 08.09.2010 року №2-а-49/10 та зобов'язати відповідача відновити виконавче провадження. При цьому посилався в позові на те, що під час виконання державним виконавцем постанови суду по справі № 2-а-49/10 при перерахуванні його пенсії суми додаткових видів грошового забезпечення враховані не були, а тому вказана постанова державного виконавця підлягає скасуванню.

14. Таким чином, суди вірно встановили обставини наявності у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав постанови суду, яка набрала законної сили.

15. Посилання скаржника на те, що в даному адміністративному спорі ним заявлено вимогу, зокрема, про скасування постанови державного виконавця від 12.10.2011 року, а в адміністративній справі №2029/2380/12 - про визнання незаконною постанови державного виконавця від 12.10.2011 року не може свідчити про відмінність викладених позивачем позовних вимог, оскільки фактично зазначені вимоги є тотожними з єдиним предметом доказування.

16. Також колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на зазначення Харківським апеляційним адміністративним судом в ухвалі від 26 квітня 2017 року у справі №644/5999/16-а про обставини відсутності у складі позовних вимог, які були предметом розгляду адміністративної справи №2029/2380/12, вимоги про скасування постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження. На думку Суду, в даному випадку має місце невірне тлумачення позивачем висновків, зроблених Харківським апеляційним адміністративним судом, оскільки суд фактично зазначив про відсутність у справі №644/5999/16-а заявленої ОСОБА_3 вимоги про скасування постанови ВДВС про закінчення виконавчого провадження та дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

17. За таких обставин, Суд, вважає, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі постановлені з додержанням норм процесуального права, з огляду на що підстави для їх скасування відсутні.

18. Частиною першою статті 350 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

19. Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено порушень норм процесуального права.

20. З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

21. Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

п о с т а н о в и в :

22. Касаційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

23. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

24. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В. М. Бевзенко

В.М. Шарапа