Справа № 805/4273/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р. Справа№805/4273/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП 250408849, 87524, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Металургів, 90/76)

до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (, 87502, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, 16)

про визнання неправомірними дії, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового розрахунку стажу роботи за період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії та зарахувати до стажу роботи період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, а саме зарахувати один рік роботи у вказаний період часу у районі Крайньої Півночі за один рік та шість місяців, з урахуванням проведених виплат з 30 грудня 2014 року.

Ухвалою від 11 червня 2018 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 805/4273/18-а, задовольнив заяву позивача та визнати поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду, задовольнив клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, відстрочив позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок до ухвалення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня винесення даної ухвали. Ухвалою від 11 липня 2018 року суд задовольнив клопотання Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та замінив відповідача ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на правонаступника Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є пенсіонером за вислугою років з 30 грудня 2014 року. У травні 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою про те, як нараховувалася їй пенсія. З розрахунком нарахованої відповідачем пенсії, згідно з відповіддю № 13372/02 від 8 травня 2018 року, позивач не згоден по наступних підставах. Позивачем були надані до відповідача наступні документи: трудова книжка з відповідними записами в ній, додатково архівні довідки. Згідно запису в трудовій книжці позивач працювала в районах Крайньої Півночі в період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року вчителем у середній школі м. Надима Ямало-Ненецького національного округу, але відповідач не зарахував в пільговий стаж позивача роботу в районах Крайньої Півночі з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року, незважаючи на те, що відповідач при розрахунку заробітної плати врахував довідки, у тому числі від 26 лютого 2008 року № 198, 199, 200 за період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року, де зазначено районний коефіцієнт 1,5. Відповідач неправомірно не зарахував до пільгового розрахунку стажу роботи позивача період роботи з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах, оскільки позивач має право на пільгове обчислення стажу за вищевказаний період, так як достатньою підставою для пільгового обчислення стажу в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них районів є записи в трудовій книжці позивача та відповідні довідки. Також позивач зазначив, що відповідач, отримавши від позивача заяву, в порушення пунктів 3.3, 4.2 Порядку 1 не надав позивачу розяснення та допомогу з питання правильності оформлення заяви призначення пенсії, а прийнявши таку заяву, не виконав вимог щодо прийняття процесуального рішення про призначення пенсії або про відмову у її призначенні. З огляду на викладене можна прийти до висновку, що при отриманні заяви позивача призначення пенсії субєкт владних повноважень діяв не на підставі та не у спосіб, передбачені вищезазначеними нормами Законів, Постанов Кабінету Міністрів та Порядку.

Відповідач до суду надав відзив на позовну заяву, яким просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач 30 грудня 2014 року звернулась до управління із заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно статті 55 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ. До заяви було додано трудова книжка, довідки про стаж, свідоцтво про шлюб, паспорт. Протоколом № 62 від 5 лютого 2015 року, з 30 грудня 2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років. Стаж роботи позивача на день призначення пенсії становив 38 років, 0 місяців, 13 днів. Стаж роботи з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року вчителем початкових класів в школі №5 м. Надим Ямало-Ненецького округу зараховано до загального стажу позивача за даними її трудової книжки в одинарному розмірі. Зазначає, що наявність лише запису у трудовій книжці про факт роботи в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі не є достатньою підставою для зарахування такого/ періоду в пільговому розрахунку, як один рік та шість місяців. Таким чином, управлінням при призначенні позивачу пенсії, стаж роботи за період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року зараховано за даними трудової книжки до загального стажу роботи на загальних підставах. Також відповідач зазначив, що враховуючи, що пенсія є щомісячним платежем позивач мала бути обізнана про складові показники своєї пенсії. ОСОБА_1 звернулась до суду 7 червня 2018 року, тобто позовні вимоги за період з 30 грудня 2014 року по 4 грудня 2017 року підлягають залишенню без розгляду, у звязку із пропущенням строку звернення до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВС № 759731, виданого Іллічіським РВ Маріуполського МУ УМВС України в Донецькій області 24 січня 2001 року. Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Судом встановлено, що записами № 5-7 у трудовій книжці позивача серії АТ-ІІ № 59102227 підтверджується, що 19 вересня 1984 року відповідно до наказу від 14 вересня 1984 року № 300/2 позивач була прийнята учителем начальних класів в школі №5 м. Надим Ямало-Ненецького округу. 4 січня 1987 року відповідно до наказу від 4 січня 1987 року № 281 була переведена учителем начальних класів в школі №6 м. Надим Ямало-Ненецького округу. 31 січня 1989 року відповідно до наказу від 1 серпня 1989 року № 44/8 позивач була звільнена за власним бажанням у звязку із зміною місця проживання.

30 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугою років. 5 лютого 2015 року відповідачем при розгляді звернення позивача від 30 грудня 2014 року було прийнято рішення № 62, в якому зазначено, що в трудовій книжці є період роботи в школі № 5 м. Надим з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року та прийнято рішення щодо призначення пенсії за вислугою років позивачу та зарахувати до загального стажу період роботи в місцевостях Крайньої півночі з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року на загальних умовах, тому що трудові угоди про роботу на Крайньої півночі не надані. Крім того, суд зазначає, що позивачем при зверненні до відповідача 30 грудня 2014 року до зави були надані довідка Адміністрації муніципальної освіти Надимського району від 24 жовтня 2007 року № 532, про те, що позивач дійсно була прийнята в середню школу № 5 м. Надима з 19 вересня 1984 року та звільнена 31 серпня 1989 року. У довідці також зазначено, що у зазначений період роботи позивач користувалась пільгами, встановленими для працюючих та проживаючих в районах Крайньої півночі, м. Надим знаходиться на території Ямало-Ненецького округу, район Крайньої півночі. Суд зазначає, що зазначені документи находяться у пенсійній справі позивача, копії яких були надані відповідачем до суду. Крім того, в підтвердження наявного пільгового стажу позивачем були надані до суду довідки від 26 лютого 2008 року № 199, 198, 200, в яких, зокрема, зазначено, що до заробітної плати застосовувався коефіцієнт 1,5.

2 травня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій зазначила, що відповідь на звернення від 30 грудня 2014 року не отримувала, а також просила відповідача повідомити про те, як нараховувалась пенсія.

8 травня 2018 року за вихідним № 13372/02 направив до позивача відповідь на звернення від 2 травня 2018 року, в якому зазначив, що з 30 грудня 2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно статті 55 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 30 листопада 2014 року позивач є непрацюючим пенсіонером. Страховий стаж, який враховано по 30 листопада 2014 року складає 38 років 00 місяців 13 днів. Пенсія позивачу призначена і виплачується вірно, відповідно до вимог діючого законодавства з урахуванням страхового стажу та заробітної плати.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для зарахування періодів роботи позивача з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, який дає право на отримання пенсії за віком внаслідок відсутності у позивача укладених строкових договорів, та за наявністю трудової книжки, довідок.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-XV) період роботи до 01 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Як встановлено судом раніше, факт роботи позивача у спірні періоди в районах Крайньої півночі підтверджується трудовою книжкою позивача (записи 5-7) та відповідними довідками, про які суд зазначав вище.

За таких обставин, враховуючи надану судом правову оцінку спірних правовідносин, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо неврахування при призначені/перерахунку пенсії стажу роботи позивача за періоди з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районах Крайньої півночі з підстав не надання позивачем трудових угод про роботу на Крайньої півночі є неправомірними, отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 590/871/17 провадження № К/9901/66/1.

Вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати до стажу роботи період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районі Крайньої півночі на пільгових умовах суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З аналізу норм статей 5, 245 КАС України вбачається, що захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов'язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов'язання вчинити певні дії.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду як на підставу для відмови у задоволенні його позовних вимог, суд вважає таку позицію необґрунтованою з огляду на те, що ухвалою від 11 червня 2018 року суд задовольнив заяву позивача та визнав поважними причини пропуску строку звернення позивача із позовом до суду.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11 червня 2018 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини 2 статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП 250408849, 87524, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Металургів, 90/76) до Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (, 87502, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Перемоги, 16) про визнання неправомірними дії, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового розрахунку стажу роботи за період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах.

Зобовязати Маріупольське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області з 30 грудня 2014 року провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, зарахувавши до стажу роботи період з 19 вересня 1984 року по 31 серпня 1989 року в районі Крайньої Півночі на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 копійок на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, , код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 11 липня 2018 року. Повне судове рішення складено 11 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.