Справа № 809/500/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4152/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Микитюка Р.В.) у справі № 809/500/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання до вчинення дій.

Позивач просив визнати неправомірними дій Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови йому в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу за періоди роботи з 26.02.1986 по 01.03.1988 в артілі старателів Золотинка" (АС "Золотинка") та за період з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка" як стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців стажу), а також відмови при обчисленні пенсії врахувати заробітну плату з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за періоди роботи з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка" (відповідно до довідки від 31.08.2010 №461 виданої ООО "Нирунган") та щодо обмеження районного коефіцієнту коефіцієнтом 5,6;

зобов'язати відповідача зарахувати йому в пільговому обчисленні періоди роботи в районах Крайньої Півночі та в місцях прирівняних до них з 26.02.1986 по 01.03.1988 в АС "Золотинка" та за період з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка" як стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до них в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців стажу);

зобов`язати відповідача врахувати йому заробітну плату при обрахунку пенсії з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка" (відповідно до довідки від 31.08.2010 №461 виданої ООО "Нирунган");

зобов`язати відповідача врахувати йому заробітну плату при обчисленні пенсії з врахуванням районного коефіцієнту без обмеження коефіцієнтом 5,6 за період з 25.03.1996 по 14.11.1998, коли позивач працював в АС "Золотинка" (відповідно до довідки від 31.08.2010 №461 виданої ООО "Нирунган");

зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії та виплатити недонараховані та недоплачені йому грошові кошти з моменту призначення позивачу пенсії з 2.01.2011 після врахування при обчисленні пенсії районного коефіцієнту та північної надбавки та без обмеження коефіцієнту 5,6 та зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі в пільговому обчисленні (зарахувавши кожний рік роботи за один рік і шість місяців стажу) та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що в період його роботи в районах Крайньої Півночі підтверджується записами трудової книжки та довідками виданої ООО "Нирунган". При цьому, зазначає, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні пільгового стажу роботи у районах Крайньої Півночі з мотивів відсутності у матеріалах пенсійної справи письмових договорів про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати при обчисленні пенсії, відповідачем обґрунтовано тим, що виплати, що враховуються в заробітну плату для обчислення пенсії зараховуються у межах сум, на які відповідно до законодавства нараховуються внески на державне соціальне страхування, а пенсія призначена позивачу та виплачується йому згідно норм чинного законодавства. Апелянт вважає, що неврахування відповідачем при розрахунку пенсії сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати суперечить положенням Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 на отримання, гарантованої міжнародною угодою, пенсії в більшому розмірі.

На апеляційну скаргу Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області подало відзив, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, який апеляційну скаргу підтримав, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У справі встановлено, що з 02.01.2011 ОСОБА_1 отримує пенсію на пільгових умовах по Списку №2 та перебуває на обліку в Надвірнянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

У період з 26.02.1986 по 01.03.1988, з 25.03.1996 по 14.11.1998 позивач працював газоелектрозварником в артілі старателів Золотинка" (далі АС "Золотинка").

Стаж роботи позивача на вказаних підприємствах підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

АС "Золотинка" знаходиться в Нерюнгрінському улусі Республіки Саха (Якутія), раніше Якутська АРСР, яка входить до переліку районів Крайньої Півночі і місць, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 про пільги для осіб, працюючих в цих районах та місцевостях, затвердженого постановою ОСОБА_2 міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 віднесена до місцевості прирівняної районів Крайньої Півночі.

В березні 2018 позивач звернувся до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з проханням надати інформацію, чи було при призначенні йому пенсії зараховано районний коефіцієнт без обмежень 5,6 та з врахуванням північної надбавки, а також чи період його роботи в районах Крайньої Півночі зарахований за один рік роботи, як один рік і шість місяців стажу, щодо стажу роботи з 26.02.1986 по 01.03.1988 в АС "Золотинка" та з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка". Також, у вказаній заяві позивач просив Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у випадку не зарахування, врахувати заробітну плату з врахуванням районного коефіцієнту та без обмеження коефіцієнту, коефіцієнтом 5,6 та з урахуванням північної надбавки за період його роботи в районах Крайньої Півночі та районах прирівняних до Крайньої Півночі, а також зарахувати період його роботи в районах Крайньої Півночі один рік роботи, за один рік і шість місяців стажу щодо стажу роботи з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка".

Листом №82/С-15 від 06.03.2018 Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області повідомило, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоди роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991. При цьому, відповідач зазначив, що пільгове обчислення стажу відповідно поширювалося тільки на працівників, які уклали письмові строкові договори про роботу у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Щодо порушення в зверненні питання про проведення перерахунку пенсії без обмеження коефіцієнтом 5,6 повідомлено, що відповідно до п.2 статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на працівників, які працювали у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені пунктом 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" (зокрема, зарахування одного року роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності), лише за наявності укладених строкових трудових договорів про роботу в цих районах. Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача та довідках про заробітну плату від 12.08.2010 №320, від 31.08.2010 №460 та від 31.08.2010 №461, виданих ООО "Нирунган" не міститься записів про укладення ним строкових трудових договорів про роботу в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі. Також, наявність такого факту не підтверджується письмовими поясненнями чи іншими доказами, що містяться у матеріалах справи. Також суд прийшов до висновку, що пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин частину 2 статті 41 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосувавши обмеження "5,6" розміру середньої заробітної плати в Україні для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 5 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Цим же пунктом передбачено тимчасово, до ухвалення відповідного закону, період роботи до 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген, зараховувати до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що було чинним до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови ОСОБА_2 Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Підпунктом д пункту 5 Указу Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в умовах та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей держави, на умовах укладених ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк більше 5-років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки, надавати додаткові наступні пільги: зарахувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до п.3 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР №148 від 10.02.1960 Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 10.02.1960 Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців запроваджено з 01.03.1960.

Указом Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 вищезгаданого Указу Президії Верховної ОСОБА_2 СРСР з п'яти до трьох років.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної ОСОБА_2 Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року, визначений ОСОБА_2 Міністрів СРСР №1029 від 10 листопада 1967 року.

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Вказані документи згідно з п.2.7 вказаного Порядку додаються також до заяви про перерахунок пенсії, у випадках, які спричиняють, зокрема, збільшення розміру пенсії.

ОСОБА_2 Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) згідно з п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз вказаних норм права дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 червня 2018 року (справа №173/637/17), від 07 лютого 2018 року (справа №590/871/17).

Робота позивача газоелектрозварником з 26.02.1986 по 01.03.1988, з 25.03.1996 по 14.11.1998 в АС "Золотинка" підтверджується записами в трудовій книжці, а також долученою до матеріалів справи архівною довідкою від 12.08.2010 №320, виданої ООО "Нирунган".

Надані позивачем документи не викликають сумнівів щодо факту роботи в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та встановлені на підставі поданих письмових документів обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач працював в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, надав відповідачу документи, які підтверджують його право на пільгове обчислення пенсії, тоді як надання письмового трудового договору для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов'язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності відмови відповідача в частині зарахування пільгового стажу роботи позивача в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі через відсутність укладеного строкового трудового договору про роботу в такій місцевості.

Вказане має наслідком зобов'язання Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати до страхового стажу позивача час роботи з 26.02.1986 по 01.03.1988 в АС "Золотинка" із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Отже, колегія суддів суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неврахування позивачу в пільговому обчисленні (зарахування кожного року роботи за один рік і шість місяців) період його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі з 26.02.1986 по 01.03.1988, з огляду на наступне.

Щодо періоду стажу після 1991 року, то чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Відповідно до ст.3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівнені до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами ОСОБА_3. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року).

Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам ОСОБА_3 цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.

Проте, ні в зазначеній Тимчасовій угоді від 15 січня 1993 року, ні в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, не передбачено пільг при обчисленні стажу роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому позовні вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають, з приводу чого суд першої інстанції прийшов до правильного висновку.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 30 січня 2018 року (справа №676/7065/14-а).

Щодо вимоги позивача врахувати заробітну плату при перерахунку пенсії з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи з 25.03.1996 по 14.11.1998, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.41 Закону №1058-IV, в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (2464-17) - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ст. 66 Закону №1788-ХІІ, який введений в дію з 1 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з даними архівних довідок про заробітну плату від 31.08.2010 №460, від 31.08.2010 № 461, виданої ООО "Нирунган" за період роботи з 1986-1987, з 1996-1998 роки вказана в них заробітна плата нарахована з врахуванням районного коефіцієнту та північних надбавок.

Відповідно до ст.96 Закону СРСР від 15 травня 1990 року №1480-I «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» (далі - Закон СРСР №1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

При вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону (ч.3 ст.96 Закону СРСР №1480-I).

Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992, на яку покликається скаржник в апеляційній скарзі в обґрунтування заявлених ним вимог, закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов'язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов'язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Відтак покликання на Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав в області пенсійного забезпечення є необґрунтованими, оскільки в даній Угоді регулюється питання зарахування трудового стажу, а не визначення розміру заробітної плати для обчислення чи перерахунку пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 роки встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відповідно до положень статті 14 Федерального закону Російської Федерації «Про трудові пенсії в Російській Федерації» від 17 грудня 2001 року №173-ФЗ фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості особам, які проживають в районах Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостях, збільшується на відповідний районний коефіцієнт, який встановлюється Урядом Російської Федерації залежно від району (місцевості) проживання, на весь період проживання зазначених осіб у цих районах (місцевостях). При переїзді громадян на нове місце проживання в інші райони Крайньої Півночі і прирівняні до них місцевості, в яких встановлено інші районні коефіцієнти, фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається з урахуванням розміру районного коефіцієнта за новим місцем проживання.

При виїзді громадян за межі районів Крайньої Півночі і прирівняних до них місцевостей на нове місце проживання фіксований базовий розмір страхової частини трудової пенсії по старості визначається відповідно до пунктів 2 - 5 цієї статті (тобто без урахування районного коефіцієнта).

Не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта також і Законом №1788-XII та Законом №1058-IV, які регулюють питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового.

Апеляційний суд вважає, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 26.02.1986 по 01.03.1988, з 25.03.1996 по 14.11.1998 не є страховим в розумінні Закону №1058, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування України, у зв'язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

Таким чином, районний коефіцієнт та північні надбавки, які пов'язані з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами, не підлягають врахуванню до заробітку при обчислені пенсії позивача, який проживає та якому призначено пенсію на території України.

Вказане узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 07.06.2018 (справа №345/3172/17) та від 05.06.2018 (справа №348/1660/16-а).

Щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження коефіцієнтом 5,6, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01.07.1998) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 №1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів».

Відтак, на час отримання позивачем заробітної плати у період з 25.03.1996 по 12.07.1998 (включно) обмежень щодо сум оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справлялись збори (внески) до соціальних фондів не існувало, оскільки такі були встановлені 13.07.1998 постановою Кабінету Міністрів України №1064 «Про встановлення максимальної величини, фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів», а тому до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії повинні враховуватись суми виплат (доходу) отримувані особою у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Таким чином дії відповідача щодо нарахування пенсії позивачу із обмеженням заробітної плати за вказаний період коефіцієнтом 5,6 є правомірними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи за період роботи з 26.02.1986 по 01.03.1988 в АС "Золотинка" із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців та зобовязання зарахувати йому в пільговому обчисленні стажу роботи вказаний період роботи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

Отже, судом першої інстанції при вирішені позовних вимог в зазначеній частині неправильно застосовано норми матеріального права, тому відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України це є підставою для скасування судового рішення в частині та ухвалення в цій частині постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Крім того, у відповідності до положень ст.139 КАС України з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 704 грн 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанцій №0.0.991288348.1 від 19.03.2018, №0.0..1 від 30.03.2018.

Керуючись ст. 139, ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року у справі № 809/500/18 в частині відмови в позові щодо зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи ОСОБА_1 з 26.02.1986 по 01.03.1988 в артілі старателів «Золотинка» скасувати та прийняти в цій частині постанову, якою позов в цій частині задовольнити.

Визнати неправомірними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні в пільговому обчисленні стажу роботи за період з 26.02.1986 по 01.03.1988 в артілі старателів «Золотинка».

Зобовязати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_1 в пільговому обчисленні до стажу роботи період роботи з 26.02.1986 по 01.03.1988 в артілі старателів «Золотинка» із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців.

В решті це рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, майдан Шевченка, 3, ) на користь ОСОБА_1 (78441, Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Стримба, вул. Сонячна, 12) 704 грн 80 коп. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) сплаченого судового збору.

ОСОБА_2 набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 13.07.2018.