Справа № 805/1159/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року справа № 805/1159/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Сухарька М.Г., Шишова О.О.,

секретарі судового засідання Романченко Г.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Помалюк І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року (повний текст складено 18 квітня 2018 року в м. Слов'янськ Донецької області) у справі № 805/1159/18-а (суддя в 1 інстанції - Давиденко Т.В.) за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Управління) про скасування податкових повідомлень-рішень: від 01.12.2017 року № 2342-4710 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 4356 грн. 82 коп.; від 01.12.2017 року № 2341-4710 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 12199 грн. 11 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що як вважає позивач, приймаючи рішення, які оскаржується, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначав, що висновки відповідача щодо невиконання позивачем свого обов'язку зі сплати орендної плати за користування ставками загальнодержавного значення є неправомірними, оскільки відповідна заборгованість за 2017 рік у позивача відсутня.

Вказував на те, що він є орендарем ставків загальнодержавного значення, а тому має обов'язок сплачувати лише за користування зазначеними об'єктами, згідно договорів надання водних об'єктів загальнодержавного значення у тимчасове користування.

Крім того, позивач зазначав, що він є фізичною особою - підприємцем та застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, а тому звільнений від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку).

Враховуючи наведене, просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 805/1159/18-а адміністративний позов було задоволено повністю, внаслідок чого: податкове повідомлення-рішення Управління від 01.12.2017 року № 2342-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 4356 грн. 82 коп. - скасовано; податкове повідомлення-рішення відповідача від 01.12.2017 року № 2341-4710 про визначення позивачу суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 12199 грн. 11 коп. - скасовано.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував позивач.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, присвоєний ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1, місце проживання: 84160, АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 (арк.справи 8-9).

ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, про що свідчить свідоцтво платника єдиного податку, ставка єдиного податку 20%, група - 2 (арк.справи 36).

22.07.2010 між Слов'янською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 укладений договір № 24 надання водних об'єктів загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди відповідно до умов якого за використання ставка орендар сплачує орендну плату за водне дзеркало у розмірі 100 грн. за 1 га на рік, що становить 700 грн. (арк.справи 15-18).

14.12.2007 між Слов'янською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 укладений договір надання водних об'єктів загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди відповідно до умов якого за використання водного об'єкту орендар сплачує орендну плату за водне дзеркало у розмірі 50 грн. за 1 га на рік, що становить 125 грн. (арк.справи 19-21).

01.12.2017 Головне управління ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення № 2342-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 4356 грн. 82 коп.(арк.справи 22).

01.12.2017 Головне управління ДФС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення № 2341-4710 про визначення ФОП ОСОБА_1 суми податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб в сумі 12199 грн. 11 коп. (арк.справи 23).

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби є органи державної податкової служби.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Таким чином, на позивача у справі покладений обов'язок щодо складання звітності, що стосується обчислення і сплати податків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, функції та правові основи діяльності контролюючих органів та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, визначає ПК України.

Земельний податок в розумінні статті 10 ПК України віднесений до місцевих податків та зборів.

Статтею 269 ПК України визначені платники земельного податку, а саме, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Як зазначалось раніше, між Слов'янською райдержадміністрацією та ФОП ОСОБА_1 укладені договори про надання водних об'єктів загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди.

Наряду з викладеним, колегія суддів вважає неправомірними дії відповідача щодо нарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати земельного податку, виходячи з наступного.

Пунктом 286.5 статті 286 ПК України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Як зазначалось раніше, позивач є фізичною особою - підприємцем та застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу XIV ПК України.

Згідно п. 291.2 ст. 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Як встановлено колегією суддів та підтверджено матеріалами справи, позивач застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, про що свідчить свідоцтво платника єдиного податку, ставка єдиного податку 20%, група - 2.

В розумінні пункту 2 статті 269 ПК України особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до п. 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Оскільки позивач є фізичною особою - підприємцем, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, земельні ділянки, за використання яких визначені суми податкового зобов'язання, позивач використовує у своїй господарській діяльності, колегія суддів вважає, що позивач звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку) на підставі вищенаведеної норми Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо прийняття рішень, які оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена протиправність рішень органу владних повноважень, позивач є фізичною особою - підприємцем, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку і звітності, земельні ділянки, за використання яких визначені суми податкового зобов'язання, використовує у своїй господарській діяльності, тому звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно (в частині земельного податку) на підставі прямої дії Закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 805/1159/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 11 липня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді М.Г. Сухарьок

О.О. Шишов