Справа № 802/2142/17-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2142/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Дончик Віталій Володимирович

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

12 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

представник позивача - ОСОБА_2, який діє на підставі ордеру

представник відповідача - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності

представник відповідача - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності

представник відповідача - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року (головуючий суддя Дончик В.В., повний текст рішення складено 06 лютого 2018 року) у справі №802/2142/17 за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 (далі - позивач, підприємець) звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що всі суми, які надходили до каси, були включені до книги КОРО та відображені в Книзі доходів і витрат, а тому позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 01.11.2017 року №, №, №, №, №, №.

Судове рішення про задоволення позовних вимог обґрунтовано недоведеністю контролюючим органом обставин, з якими останній пов'язує порушення позивачем вимог норм податкового законодавства, а відповідно і безпідставність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказав, що особа-підприємець ОСОБА_6 у своїй підприємницькій діяльності у перевіряємий період не включала до суми оподаткованого прибутку суми еквайрингових (безготівкових) розрахунків, зокрема в щоденних Z-звітах невідображені безготівкові розрахунки, натомість вся сума денної виручки зазначається як "готівкові розрахунки", які в подальшому були вписані до Книги доходів і витрат. Враховуючи зазначене, контролюючим органом було виокремлено еквайрингові розрахунки за перевіряємий період та здійснено податкові донарахування. Враховуючи зазначене ГУ ДФС у Вінницькій області вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам обставин у даній справі, адже книга КОР і Книга обліку доходів і витрат містить інформацію лише щодо готівкових надходжень, водночас до сум валового доходу суми еквайрингових розрахунків не включені.

Підприємцем відзиву на апеляційну скаргу надано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 30 серпня 2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Вінницькій області прийнято наказ №2295 про проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання за ІІІ квартал 2017 року.

За результатами документальної планової виїзної перевірки суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_6 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, відповідачем було складено акт №2024/13/НОМЕР_1 від 18.10.2017 року, яким зафіксовано наступні порушення:

- пп. "а" п. 176.1 ст.176, п.177.2, п. 177.10 ст. 177 ПК України, а саме ФОП ОСОБА_6О в період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року занижено валові доходи на загальну суму 419360,10 грн., в т.ч. за 2015 p.- на 199403,30 грн., за 2016 р. - на 219956,75 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу всього на загальну суму 419360,10 грн., в т.ч. за 2015 p.- на 199403,3 грн., за 2016 р. - на 219956,75 грн., та сум податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 73462,86 грн., в т.ч. за 2115 p.- на 33870,74 грн., за 2016 р. - на 39592,12 грн.;

- підпункту 1.2 пункт 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, ст.163 ПК України, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 6290,39 грн., в т.ч, за 2015 р. - на 2991,05 грн., за 2016 р. - на 3299,34 грн.;

- п.п. а п.187.1 ст.187 ПК України, зокрема СПД ФО ОСОБА_6 в період 2015-2016рр. занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість всього на суму 83872,0 грн., в тому числі за січень 2015 р. на 2025,0 грн., за лютий 2015 р. на 2016,0 грн., за березень 2015 р. на 2691,0 грн., за квітень 2015 р. на 3287,0 грн., за травень 2015р. на 3419,0 грн., за червень 2015 р. на 1630,0 грн., за липень 2015 р. на 4165,0 грн., за серпень 2015 p. на 3550,0 грн., за вересень 2015 р. на 3293,0 грн., за жовтень 2015р. на 4662,0 грн., за листопад 2015 р. на 4544,0 грн., за грудень 2015 р. на 4958,0 грн., за січень 2016 р. на 5909,0 грн., за лютий 2016 р. на 4184,0 грн., за березень 2016 р. на 4958,0 грн., за квітень 2016 р. на 4284,0 грн., за травень 2016 р. на 5305,0 грн., за червень 2016 р. на 2227,0 грн., за липень 2016р. на 723,0 грн., за серпень 2016 р. на 972,0 грн., за вересень 2016 р. на 2025,0 грн., за жовтень 2016 р. на 3680,0 грн., за листопад 2016 р. на 4542,0 грн., за грудень 2016 р. на 5183,0 грн.;

- ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження сум єдиного внеску всього у сумі 117585,24 грн., в тому числі: за 2015 рік - 69194,88 грн., за 2016 рік - 48390,36 грн.;

- пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.216.9 ст.216 ПК України, СПД ОСОБА_6, в результаті чого занижено суми податкового зобов'язання з акцизного податку всього на 25162 грн., в т.ч. за січень 2015 р. на 608,0 грн., за лютий 2015 р. на 605,0 грн., за березень 2015 р. на 808,0 грн., за квітень 2015 р. на 986,0 грн., за травень 2015 р. на 1026,0 грн., за червень 2015 р. на 489,0 грн., за липень 2015 р. на 1142,0 грн., за серпень 2015 р. на 1065,0 грн., за вересень 2015 р. на 988,0 грн., за жовтень 2015 р. 1399,0 грн., за листопад 2015 р. на 1363,0 грн., за грудень 2015 р. на 1487,0 грн., січень 2016 р. на 1773,0 грн., за лютий 2016 р. на 1255,0 грн., за березень 2016 р. на 1487,0 грн., за квітень 2016 р. на 1285,0 грн., за травень 2016 р. на 1592,0 грн., за червень 2016р. на 668,0 грн., за липень 2016р. на 217,0 грн., за серпень 2016 р. на 292,0 грн:, за вересень 2016 р. на 607,0 грн., за жовтень 2016 р. на 1104,0 грн., за листопад 2016 р. на 1363,0 грн., за грудень 2016 р. на 1555,0 грн.

На підставі акту перевірки та вказаних висновків контролюючим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- № від 01.11.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з єдиного податку 117585,24 грн.;

- № від 01.11.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з акцизного податку 31452,5 грн.;

- № від 01.11.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору 7862,99 грн.;

- № від 01.11.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість 125808 грн.;

- № від 01.11.2017 року, яким визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб 92629,68грн.;

Крім того, прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 01.11.2017 року в сумі 25597,5 грн.

Не погоджуючись із даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Митним кодексом України (далі - МК України), Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Згідно з пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктами 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, п. 46.1 ст. 46 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно положень п. 177.1. ст. 177 ПКУ, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2. ст. 177 встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про Національний банк України", розроблено Положення № 637, яке визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою.

У Пункті 1.2 глави 1 Положення № 637 зазначено, що у цьому Положенні нижчезазначені терміни вживаються в такому значенні:

готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна;

касові операції - операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку;

книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій;

книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, що застосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України;

оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно пункту 2.2 глави 2 Положення № 637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 глави 2 Положення № 637 визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Не відображення готівки у книзі обліку розрахункових операцій після проведення розрахункової операції із застосуванням РРО є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена Указом "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" № 436/95.

Такий зміст правового регулювання спірних правовідносин щодо забезпечення суб'єктами господарювання належного та повного оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО, відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 28 лютого 2018 року у справі №824/2588/13-а.

Так, Верховний Суд України у постанові від 04.11.2015 року у справі № 825/554/15-а та у постанові від 01.04.2014 року у справі № 21-54а14 дійшов висновку, що пунктом 2.6 Положення від 15.12.2004 № 637 передбачено два механізми оприбуткування готівки залежно від способу фіксації її надходження в касу: прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки (РК).

Уразі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України, розроблено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 28.08.2013 № 417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за № 1618/24150 (далі - Порядок № 417), що поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі та використовують розрахункові книжки та книги обліку розрахункових операцій.

Пунктом 1 глави 1 розділу ІІ Порядку № 417 визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій (далі - книга ОРО).

Пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку № 417 передбачено, що використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає, зокрема, підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО та щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у матеріалах справи наявна книга обліку розрахункових операцій КОРО № Р/3, яка зареєстрована у Могилів-Подільській ОДПІ 22.12.2014 року (номер установленого засобу контролю ВС 736982), перший запис про облік готівкових коштів в даній КОРО здійснено 01.01.2015 року. Вказана книга містить підклеєні фіскальні звітні чеки РРО (Z - звіти) та виконано відповідні записи про рух готівки та суми розрахунків за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 року (а.с. 85-108).

Також, у матеріалах справи наявна Книга обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність ФОП ОСОБА_6, з якої вбачається, що вона містить записи, у тому числі про суми отриманого доходу, яка підлягає декларуванню та суми витрат, пов'язаних з придбанням товарів (робіт, послуг), а також суми чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 року (а.с. 65-84).

В судовому засіданні позивач вказала, що суми еквайрингових (безготівкових) розрахунків, які не відображені у графі "безготівкові розрахунки" фіскальних звітних чеків роздрукованих у перевіряємий період, відображені у книзі КОРО, зокрема це суми які надходили за горілчані та тютюнові вироби.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем забезпечена належна, своєчасна та повна фіксація доходів у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо необгрунтованості висновківкта перевірки, на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, щодо заниження позивачем валових доходів на суму 419360,10 грн., за рахунок не включення до складу валового доходу сум безготівкових розрахунків, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 01.11.2017 року №, №, №, №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачем фактично взагалі не надано жодних доказів у цій справі, які б відповідали вимогам належності та допустимості і могли б бути враховані судом при прийнятті рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 липня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8