Справа № 815/5874/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5874/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М. Дата і місце ухвалення: 09.02.2018р., м.Одеса

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2017 року приватне акціонерне товариство «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.10.2017 року в частині стягнення штрафних (фінансових) санкцій за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 36635,92 грн., визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 04.10.2017 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 23.03.2018 року Головне управління ДФС в Одеській області подало апеляційну скаргу, обґрунтовану порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що перевіркою товариства встановлено порушення граничних строків надходження коштів від нерезидентів, передбачених статтею 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з врахуванням Постанови Правління НБУ від 03.03.2015 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Також, апелянт посилається на те, що в порушення вимог вказаних Закону та Постанови Правління НБУ перевіркою встановлено несвоєчасне надходження товару на митну територію України за контрактом №31-03 від 31.03.2016 року в сумі 3750 дол. США, тоді як до перевірки позивачем не надано будь-яких товаросупровідних документів, які б засвідчувати перетин товаром митної території України.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.02.2018 року та ухвалення нового судового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак».

ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що в скарзі податкового органу відсутні посилання, які саме обставини справи є недоведеними належними доказами, які саме висновки суду не відповідають обставинам справи та які норми матеріального права є порушеними. Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Предметом спору є законність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 04.10.2017 року № в частині стягнення штрафних (фінансових) санкцій за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 36635,92 грн., а також податкових повідомлень-рішень від 04.10.2017 року №, яким приватному акціонерному товариству «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 1954,68 грн., та №, яким позивачу нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 510 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту №1305/15-32-14-01/00383716 від 20.09.2017 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 30.06.2017, валютного - з 01.04.2016 по 30.06.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2016 по 30.06.201», у висновках якого, серед іншого, зафіксовано порушення позивачем:

- ст.1 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за договорами №028/ДК-15 від 15.12.2015 року, №029/ДК-15 від 16.12.2015 року, №034/ДК-16 від 14.03.2016 року, №035/ДК-16 від 24.03.2016 року, №037/ДК-16 від 14.04.2016 року, укладеними з «QingLong Trading Limited» Hong Kong у загальній сумі 34226,41 дол. США; договором №038/ДК-16 від 20.04.2016 року, укладеним з компанією «REDMOND SALES LP» EDINBURGH в сумі 12528,66 дол. США; договором №049/ДК-16 від 08.08.2016 року, укладеним з КАПАКСОЛИТ-М ООО Молдова в сумі 3181,07 дол. США; контрактом №4 від 19.07.2016 року, укладеним з ООО «НИДА» Росія в сумі 400 дол. США;

- ст.2 Закону України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», в частині несвоєчасного надходження товару за контрактом №31-03 від 31.3.2016 року, укладеним з компанією CNBM INTERNATIONAL CORPORATION в сумі 3750 дол. США;

- ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами», ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» в частині неподання Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.07.2016 року та подання недостовірної інформації в Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.01.2017 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 жовтня 2017 року дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено порушень товариством, зафіксованих в акті перевірки №1305/15-32-14-01/00383716 від 20.09.2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

В акті перевірки №1305/15-32-14-01/00383716 від 20.09.2017 року зазначено, що ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (покупець) уклало з компанією CNBM INTERNATIONAL CORPORATION, Китай, (продавець) контракт від 31.03.2016 року №31-03, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує жерсть електролітичну в рулонах в кількості 23 120 кг на суму 17 340 доларів США.

На виконання умов вказаного Контракту ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» перерахувало CNBM INTERNATIONAL CORPORATION грошові кошти 14.04.2016 року в сумі 3750,00 дол. США (граничний термін надходження товару 13.07.2016 року), 07.06.2016 року в сумі 13590,00 дол. США (граничний термін надходження товару 05.09.2016 року).

ГУ ДФС в Одеській області встановило, що товар (жерсть біла покрита оловом) за контрактом №31-03 від 31.03.2016 року надійшов 20.07.2016 року за МД №500070005/2016/2866 від 20.07.2016 року, тобто з порушенням на 7 днів строків, встановлених ст.2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з урахуванням Постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Зазначені висновки податкового органу стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.10.2017 року № про нарахування ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД в сумі 1954,68 грн.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції визнав необґрунтованими такі висновки відповідача, зазначивши, що товар за контрактом від 31.03.2016 року №31-03 було ввезено на митну територію України 23.06.2016 року - в момент перетину товаром митного кордону України, що у відповідності до абз.38 ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» є моментом здійснення експорту (імпорту).

Відповідно до ст.2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі Закон №185/94-ВР) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента. Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 Постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 року №160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно абз.38 ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

З вказаного слідує, що моментом здійснення імпортної операції є момент перетину товаром митного кордону України.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, товар на загальну суму 17340,00 дол. США за контрактом від 31.03.2016 року №31-03 було ввезено ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» на митну територію України 23.06.2016 року, що підтверджується відмітками (штампами) митного органу на товаросупровідних документах (міжнародна товарно-транспортна накладна CMR № 47719) та митною декларацією №50070005/2016/002499.

А відтак, у даному випадку моментом здійснення імпортної операції є 23.06.2016 року, що здійснено у строки, встановлені ст.2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з урахуванням Постанови Правління Національного банку України від 03.03.2016 року №140 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про ненадання позивачем до перевірки товаросупровідних документів, які б засвідчувати перетин товаром митної території України, оскільки в акті перевірки №1305/15-32-14-01/00383716 від 20.09.2017 року вказано про перевірку зовнішньоекономічних контрактів, додаткових угод, специфікацій до контрактів, МД, виписок банку, актів виконаних робіт, інвойсів, регістрів аналітичного обліку за бухгалтерськими рахунками 36.2, 63.2, 312 за період з 01.04.2016 року по 30.06.2017 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 04.10.2017 року № та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ст.1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України. Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 Постанови Правління Національного банку України від 13.12.2016 року №410 встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 120 календарних днів.

Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 04.10.2017 року № в частині застосування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 36635,92 грн. став висновок податкового органу про порушення позивачем ст.1 Закону №185/94-ВР з урахуванням п.1 Постанови Правління Національного банку України від 13.12.2016 року №410, в частині несвоєчасного надходження валютної виручки за договорами №028/ДК-15 від 15.12.2015 року, №029/ДК-15 від 16.12.2015 року, №034/ДК-16 від 14.03.2016 року, №035/ДК-16 від 24.03.2016 року, №037/ДК-16 від 14.04.2016 року, укладеними з «QingLong Trading Limited» Hong Kong у загальній сумі 34226,41 дол. США; договором №038/ДК-16 від 20.04.2016 року, укладеним з компанією «REDMOND SALES LP» EDINBURGH в сумі 12528,66 дол. США.

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що відповідач безпідставно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за вказаними договорами, оскільки наданими позивачем первинними документами підтверджено своєчасність проведення розрахунків з нерезидентами, тоді як оборотно-сальдова відомість по рахунку 362 та картка рахунку 362 є зведеними обліковими документами, що не є первинними документами та не містять відомостей про господарську операцію.

Колегія суддів такий висновок суду першої інстанції вважає обґрунтованим.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (переробник) уклало з компанією «QingLong Trading Limited» Hong Kong (замовник) договори про надання послуг з переробки:

- №028/ДК-15 від 15.12.2015 року, акт про надання послуг за яким підписано сторонами 28.12.2016 року. Виручка за вказаним договором надійшла в повному обсязі 30.09.2016 року, тобто ще до підписання сторонами акту про надання послуг від 28.12.2016 року. Граничний термін надходження валютної виручки за договором - 27.04.2017 року;

- №029/ДК-15 від 16.12.2015 року, акт про надання послуг за яким підписано сторонами 08.09.2017 року. Виручка за вказаним договором надійшла в повному обсязі 04.04.2017 року, тобто ще до підписання сторонами акту про надання послуг від 08.09.2017 року. Граничний термін надходження валютної виручки - 06.01.2018 року;

- №034/ДК-16 від 14.02.2016 року, акт про надання послуг за яким підписано сторонами 23.03.2017 року. Виручка за вказаним договором надійшла в повному обсязі 21.11.2016 року, тобто ще до підписання сторонами акту про надання послуг від 23.03.2017 року. Граничний термін надходження валютної виручки - 21.07.2017 року;

- №035/ДК-16 від 24.03.2016 року, акт про надання послуг за яким підписано сторонами 30.03.2017 року. Виручка за вказаним договором надійшла в повному обсязі 21.11.2016 року, тобто ще до підписання сторонами акту про надання послуг від 30.03.2017 року. Граничний термін надходження валютної виручки - 28.07.2017 року;

- №037/ДК-16 від 14.04.2016 року, акт про надання послуг за яким підписано сторонами 20.04.2017 року. Виручка за вказаним договором надійшла в повному обсязі 21.11.2016 року, тобто ще до підписання сторонами акту про надання послуг від 20.04.2017 року. Граничний термін надходження валютної виручки - 18.08.2017 року.

Таким чином, відповідач безпідставно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за договором від 15.12.2015 року №028/ДК-15 в сумі 2677,46 грн., за договором від 16.12.2015 року №029/ДК-15 в сумі 339,93 грн., за договором від 14.02.2016 року №034/ДК-16 в сумі 3087,54 грн., за договором від 24.03.2016 року №035/ДК-16 в сумі 18483,00 грн. та за договором від 14.04.2016 року №037/ДК-16 в сумі 6592,82 грн.

З матеріалів справи, також, вбачається, що ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» (переробник) уклало з компанією «REDMOND SALES LP» EDINBURGH (замовник) договір від 20.04.2016 року №0387/ДК-16 про надання послуг з переробки, акт про надання послуг за яким підписано сторонами 02.08.2017 року.

Виручка за вказаним договором надійшла в повному обсязі 16.12.2016 року, тобто ще до підписання сторонами акту про надання послуг від 02.08.2017 року. Граничний термін надходження валютної виручки - 27.01.2018 року. Тобто, відповідач безпідставно нарахував позивачу пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за договором від 20.04.2016 року № 038/ДК-16 в сумі 5455,16 грн.

В апеляційній скарзі ГУ ДФС в Одеській області відсутні обґрунтування помилковості висновків суду першої інстанції в цій частині з посиланням на первинні документи, а лише відображено висновки акту перевірки №1305/15-32-14-01/00383716 від 20.09.2017 року.

Що стосується податкового повідомлення-рішення від 04.10.2017 року №, яким ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак» нараховано штрафні санкції в сумі 510 грн., то податковий орган виходив з того, що позивачем порушено ст.1 Указу Президента України від 18.06.1994 року №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які належать резиденту України та незаконно знаходяться за її межами», ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» в частині неподання Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.07.2016 року та подання недостовірної інформації в Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, станом на 01.01.2017 року.

Оскільки суд апеляційної інстанції погодився з правильністю висновків суду першої інстанції про відсутність у позивача заборгованості з надходження валютної виручки за договорами від 15.12.2015 року №028/ДК-15 та від 14.02.2016 року №034/ДК-16, тому станом на 01.07.2016 року підстав для подання товариством Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами, не було. Аналогічно, оскільки у позивача відсутня заборгованість з надходження валютної виручки за договором від 16.12.2015 року №029/ДК-15, тому станом на 01.01.2017 року підстав для її декларування в поданій Декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами станом на 01.01.2017 року не було.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 04.10.2017 року № також правильно скасовано судом першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідача та, у звязку з цим, про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Ізмаїльський завод таропакувальних виробів «Дунай-Пак».

Доводи апеляційної скарги ГУ ДФС в Одеській області висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2018 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Суддя: О.В.Єщенко

Суддя: Ю.В. Осіпов