Справа № 438/170/18
Суддя: Хемич О. Б.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/170/18
Провадження № 2-а/438/16/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 липня 2018 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі:

судді Хемич О.Б.

за участю секретаря судового засідання Гадубяк О.В.,

розглянувши в залі суду в м. Бориславі Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Мар'яна Володимировича до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Бориславського міського суду Львівської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд: поновити строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №259737 від 10.01.2018 року і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10.01.2018 року близько 05 год. 30 хв. він керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автомобільній дорозі «Київ-Чоп» був зупинений інспектором управління патрульної поліції Львівської області, який повідомив що ним порушено правила дорожнього руху України, а саме рух по зустрічній смузі. Ткож, інспектор повідомив, що на нього буде складена постанова про адміністративне правопорушення. 12.02.2018 року позивач звернувся з листом до управління патрульної поліції Львівської област, у якому просив надіслати йому постанову про адміністративне правопорушення, у разі її складення. 06.03.2018 року позивач отримав відповідь на вказаний лист, згідно якгої його повідомили, що 10.01.2018р. на нього винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №259737 за ч.2 ст.122 КУпАП та 11.01.2018р. копію постанови надіслано на його адресу.

Вважає постанову незаконною з тих підстав, що інспектор виніс постанову без розгляду справи про адміністративне правопорушення; на клопотання позивача надати докази порушення ним ПДР та здійснити розгляд справи у відповідності до норм законодавства інспектор проігнорував; копію постанови позивач не отримував; такі дії інспектора є порушенням законів України. У зв'язку з викладеним вище просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити з наведених у ній підстав, додатково пояснив, що 10.01.2018 року він не вчинив порушення ПДР та відповідно КУпАП, оскільки не рухався по смузі зустрічного руху. Стверджує, що ним було зроблено маневр вліво на зустрічну смугу, так як він змушений був об'їхати перешкоду на дорозі, проте по зустрічній смузі він не рухався. Вказує, що добре не бачив, що за перешкода була на дорозі, оскільки була темна пора доби і не було доброї видимості чи це була яма, чи шина. Пояснив, що постанови на місці складення йому не було вручено, надати пояснення йому не пропонували. Поштою постанови про адміністративне правопорушення він також не отримував. Вважає дії інспектора поліції при складанні щодо нього постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №259737 протиправними, а постанову незаконною.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, на адресу суду направлено представником відповідача ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 з наступних підстав. 10.01.2018 року поліцейські виявили водія ОСОБА_1, який керуючи автомобілем НОМЕР_1 на автомобільній дорозі «Київ-Чоп» перетнув лінію горизонтальної дорожньої відмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній. На місці зупинки інспектор Терета В.М. провів розгляд справи та виніс постанову ЕАА №259737 за ч.2 ст.122 КУпАП, від отримання якої позивач на місці відмовився. Копію постанови 11.01.2018 року скеровано рекомендованим листом позивачу, яку останній отримав 24.01.2018 року, тому вважають, що позивачем пропущений 10-денний строк оскарження постанови. Крім цього, вказує, що позивач не оскаржує вчинення правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а тому ця обставина доказуванню не підлягає.

Просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, розгляд справи здійснювати у відсутності представника відповідача.

Ухвалою судді від 11.04.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання та задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме від Управління патрульної поліції у Львівській області постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 259737 від 10.01.2018р.

Ухвалою суду від 10.05.2018 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів: з Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області належним чином завірену копію постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 259737 від 10.01.2018р. за ч.2 ст.122 КУпАП та оригінал для огляду в судовому засіданні. Ухвалою суду від 05.06.2018 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів: від Управління патрульної поліції у Львівській області належним чином завірену копію постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 259737 від 10.01.2018р. за ч.2 ст.122 КУпАП та оригінал для огляду в судовому засіданні; з Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Львівської області належним чином завірену копію постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 259737 від 10.01.2018р. за ч.2 ст.122 КУпАП та оригінал для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 21.06.2018 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів: від Управління патрульної поліції у Львівській області відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції та відеозапис з відеореєстратора розміщеного в транспортному засобі патрульної поліції, на які було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП ОСОБА_1 та відеозапис під час розгляду справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та складення постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 259737 від 10.01.2018 року.

Ухвалою суду від 13.07.2018 року поновлено строк для оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 259737 від 10.01.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 13.07.2018 року не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності; позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, у письмовому відзиві, надісланому до суду, зазначено про розгляд справи у відсутності представника відповідача, у позові просить відмовити.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішень, дій субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

За умовами ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №259737 від 10.01.2018 року інспектором Управління патрульної поліції Львівської області інспектором лейтенантом поліції ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_4»яна Володимировича. У даній постанові зазначено, що ОСОБА_1 10.01.2018 року о 05:35 год. на АД Київ-Чоп 533-600 перетнув лінію горизонтальної дорожньої відмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», виїхав на смугу зустрічного руху та рухався по ній, чим порушив п.11 ПДР порушення розташування ТЗ на проїзній частині. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП, за що на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Справу розглянуто за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Підставою для винесення вказаної постанови став розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що вбачається із постанови.

Судом встановлено, що обставини правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам адміністративного правопорушення, викладеним у диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Крім цього, відповідач у постанові посилається на порушення позивачем п.11 ПДР України, а саме розташування транспортних засобів на дорозі, із постанови не вбачається, які саме дії в порушення п.11 ПДР України допустив ОСОБА_4, оскільки п.11 ПДР України містить 14 підпунктів.

Таким чином, судом встановлено, що постанова серії ЕАА №259737 від 10.01.2018 року, винесена відносно ОСОБА_1 з істотними порушеннями КУпАП, не відповідає вимогам закону, оскільки, відповідно до вимог ст.280 КпАП України, не ґрунтується на повно зясованих обставинах, що мають значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З розяснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», вбачається, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи встановлених останнім доводів.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення, а саме, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Разом з тим, із матеріалів справи не вбачається, якими доказами керувався відповідач, при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено із пояснень позивача ОСОБА_1, що на вказаній автодорозі Київ -Чоп позивачем зроблено маневр вліво на зустрічну смугу, оскільки останній об'їжджав перешкоду на дорозі, відтак по зустрічній смузі він не рухався, що суперечать викладеним в оскаржуваній постанові обставинам правопорушення. Відповідачем не надано суду доказів (фото- і кінозйомки, пояснення свідків тощо) на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.122 КУпАП, як того вимагає ст.251 КУпАП. Більше того згідно відповіді №18521/41/12/01-18 від 05.07.2018 року, направленої відповідачем на виконання на ухвалу суду про витребування доказів від 21.06.2018 року, вбачається, що відеозапис події, яка мала місце 10.01.2018 року за участі ОСОБА_1 відсутній.

З постанови про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не вбачається, яке із порушень, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, вчинено останнім, таким чином, відповідачем не розкрита обєктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

Виходячи з аналізу доказів та адміністративного законодавства, яке підлягає застосуванню при вирішенні вказаного спору, суд вважає, що права позивача порушені відповідачем складанням щодо нього протиправної постанови, тому є протиправними, оскільки вказана обставина підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Так, ст.72 КАСУ встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 73-76 КАСУ встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 77 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах адміністративної справи.

Позивачем ОСОБА_1 доведено факт порушення його прав з боку відповідача.

Відповідач у своєму відзиві вказує на те, що позивач не оскаржує вчинення правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, а тому ця обставина доказуванню не підлягає, що спростовано поясненнями позивача ОСОБА_1 в суді. Щодо оскаржуваної постанови відповідач стверджує, що позивач пропустив строки її оскарження, оскільки позивачу було надіслано дану постанову 16.01.2018 року, в підтвердження долучено копію списку згрупованих поштових відправлень поданих в поштове відділення №53. Також, стверджує що позивач копію постанови отримав 24.01.2018 року покликаючись на відстеження поштового відправлення. Однак, рекомендованого поштового повідомлення з відміткою про вручення ОСОБА_1 копії постанови як доказ суду не долучає. Тому, суд не маючи належного підтвердження про вручення постанови ОСОБА_1 не може стверджувати факту отримання ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення саме 24.01.2018 року, оскільки відстеження поштового повідомлення не є належним доказом підтвердження вручення саме постанови позивачу. Таким чином, відповідач не довів суду належними та допустимими доказами правомірності свого рішення про складання постанови у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1

Відтак, доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він по зустрічній смузі він не рухався відповідачем не спростовані.

Згідно ст. 258 КпАП України, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Згідно ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом поряду орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерт, речовими доказам, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи ; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки відповідач у справі доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАА №259737 від 10.01.2018 року, не є правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 7, 9, 73-77, 79, 241-246, 255, 286 КАС України, статтями 121, 245, 247, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Мар'яна Володимировича до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА №259737 від 10.01.2018 року за ч.2 ст.122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 Мар'яна Володимировича адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп., справу про адміністративне правопорушення закрити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бориславський міський суд Львівської області з дотриманням порядку ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хемич О.Б.