Справа № 521/6523/18
Суддя: Маркарова С. В.
Дата ухвалення: 2018-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
___________________________________________________ Справа №521/6523/18
Номер провадження №2-а/521/185/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

судді - Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання - Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в межах встановленого ст. 122 КАС України строку звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування свої вимог позивач послався на те, що постановою Одеської митниці ДФС від 04.04.2018 року у справі про порушення митних правил №0638/50000/18 його було визнано винним у вчинені порушень митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафів у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Позивач вказував, що є директором компанії ПП «ЛІБРА-ТРЕЙД».

10.03.2017 року між ПП «ЛІБРА-ТРЕЙД» (Покупець) та SIA «EKOSЗTA» (Постачальник) укладений договір №35-Т.

В рамках зазначеного договору на адресу ПП «ЛІБРА-ТРЕЙД» з Еквадору до України надійшли товари «банани свіжі зелені».

Вказані товари надійшли до Одеської митниці ДФС.

Поряд із тим, при встановленні митної вартості задекларованих товарів митницею виявлені порушення, які полягали в розбіжностях сум вартості товарів зазначених в інвойсах та фактичної сплати за них.

ОСОБА_2 стверджував, що постанова митного органу є протиправною, оскільки митне оформлення здійснювалось особою уповноваженою на декларування відповідно до Договору №3005D/17 від 30.05.2017 року, у зв'язку з чим, позивачем не заявлялись та не надавались жодні неправдиві відомості під час митного оформлення.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0638/50000/18 від 04.04.2018 року, винесену Одеською митницею ДФС про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав.

Дослідивши обставини справи та наявні докази, надані учасниками справи в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Зі змісту ст.485 Митного кодексу України вбачається, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Статтею 530 МК України визначено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю. Перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні встановлено, що 10.03.2017 року між ПП «ЛІБРА-ТРЕЙД» (Покупець) та SIA «EKOSЗTA» (Постачальник) укладено договір №35-Т.

За договором постачальник зобов'язався передати у власність покупцеві, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити в порядку та на умовах, викладених у даному Договорі товар «банани свіжі зелені».

Вказаний товар надійшов на адресу ПП «ЛІБРА-ТРЕЙД», директором якого є ОСОБА_2

07.06.2017 декларантом ТОВ «Трексіс» ОСОБА_3 з метою здійснення митного оформлення товару «банани свіжі, зелені, призначені для вживання в їжу, врожаю 2017 року» до Одеської митниці ДФС були надані митні декларації «ІМ-40ДЕ» №UA500070/2017/000576, № UA500070/2017/000577.

07.06.2017 року відповідно до заявлених у митних деклараціях №UA500070/2017/000576, №UA500070/2017/000577 даних, товари були випущені митницею у вільний обіг на митну територію України.

04.04.2018 року посадовою особою Одеської митниці ДФС винесена постанова в справі про порушення митних правил №0638/50000/18 у відношенні громадянина України ОСОБА_2 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Так, за запитом до митних органів Республіки Словенії відповідачем були отримані копії документів, за якими здійснювалось митне оформлення при вивезенні товарів.

Серед отриманих копій документів була наявна копія інвойсу Словенської компанії «RASTODER d.o.o.» №Т17011989 від 05.06.2017 року, в якому зазначено, що загальна вартість товарів, які заявлялись в митних деклараціях №UA500070/2017/000576, UA50007/2017/000577 складає не 152599,6 євро, а 243158 доларів США, що на момент митного оформлення складає 6382066,87грн.

Враховуючи викладене, відповідач дійшов висновку, що при декларуванні товару «банани свіжі зелені» ПП «ЛІБРА-ТРЕЙД», в особі ОСОБА_2, надавались документи (інвойси від 31.05.2017 року № SEA0005, SEA0006 та SEA0007), які містять неправдиві відомості про вартість цього товару з метою зменшення розміру митних платежів.

Так, відповідач визнав ОСОБА_2 винним за статтею 485 МК України у зменшенні розміру митних платежів.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються процедури визначення митної вартості товарів та правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товару, котрий імпортується на митну територію України, та регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Так, обов'язок доведення митної ціни товару лежить на декларанті, а митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки, та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

При цьому, такий контроль може здійснюватися, у тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

Суд враховує, що з аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що законодавством передбачений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положень статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

За змістом частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, Митним кодексом України встановлений вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що митним органом за результатами митного огляду не було відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю .

Водночас, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Судом встановлено, що ПП «Лібра-Трейд» на підставі зовнішньоекономічного контракту № 35-Т від 10.03.2017 року оплатило латвійській компанії-продавцю SIA «EKOSЗTA» за поставлений товар грошові кошти в загальному розмірі 152599,60 Євро, зазначеному в інвойсах від 31.05.2017 року №№: SEA-0005, SEA-0006, SEA-0007, які були надані під час митного оформлення.

Вказані обставини підтверджуються Заявою № 17 про купівлю іноземної валюти від 26.07.2017 року, платіжним дорученням в іноземній валюті № 18 від 26.07.2017 року та актом звірки взаєморозрахунків.

Враховуючи, що до Одеської митниці ДФС за вказаним зовнішньоекономічним договором надано усі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, її повноти і достовірності, визначення митної вартості не за основним методом визначення митної вартості товарів (за ціною договору) не є обґрунтованим та суперечить основним принципам здійснення державної митної справи, визначеним статтею 8 Митного кодексу України, зокрема, законності, додержання прав, та охоронюваних законом інтересів осіб.

Вказане узгоджується із Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.09.2017 року, справа № К/800/16598/17.

При таких обставинах, суд вважає, що на момент митного оформлення товару поданого згідно митних декларацій №UA500070/2017/000576, UA50007/2017/000577 в діях ОСОБА_2 був відсутній прямий умисел для ухилення від сплати митних платежів та надання недостовірних відомостей щодо товару.

З наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ч. 2 ст. 2 КАС України прийняв рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без повного дослідження об'єктивної та суб'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, дійшовши передчасного висновку про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 8, 9, 11, 19, 139, 159-165, 255 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил №0638/50000/18 від 04.04.2018 року винесену Одеською митницею ДФС України про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України - скасувати.

Рішення може бути оскаржено в порядку статті 286 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 02.07.2018 року