Справа № 333/2666/18
Суддя: Стоматов Е. Г.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2666/18
Провадження № 2-а/333/115/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-ого батальйону рядового поліції Сизоненка Владислава Ігоровича (АДРЕСА_2) про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

24.05.2018 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд: скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-ого батальйону рядового поліції Сизоненка В.І. серії АР № 400604 від 15.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 травня 2018 року інспектором патрульної поліції 2-ї роти 4-ого батальйону рядовим поліції Сизоненко В.І. було винесено постанову серії АР № 400604, якою визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є - під час керування автомобілем «Chevrolet lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1, 15.05.2018 року о 18 год. 25 хв. в місті Запоріжжя по вул. Перемоги біля буд. № 64, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34. «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні знаку, чим порушив п. 8.4.в. ПДР України.

За твердженням позивача, обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсності, а дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення є протиправними. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-ого батальйону рядового поліції Сизоненка В.І. серії АР № 400604 від 15.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Ухвалою судді від 25.05.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху на підставі статті 169 КАС України, та наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 9).

У передбачений законом термін позивач виконав вимоги судді, викладені в ухвалі від 25.05.2018 року, та надав до суду відповідні додатки (а.с. 12-31). Окрім того, позивачем були надані доповнення до позовної заяви, зі змісту яких вбачається, що дорожній знак 3.34, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 64, не відповідає вимогам діючих стандартів та встановлено значно вище 4.0. метрів. У зв'язку з чим, будучи встановлений поряд з перехрестям з вул. Лермонтова на великій висоті він не потрапляє у поле зору водіїв, які повертають з вул. Лермонтова. З цих причин позивач, будучи за кермом автомобілю не міг бачити і не бачив знак 3.34.

Ухвалою суду від 04 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. (а.с. 32).

У судове засідання позивач - ОСОБА_1 не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання 13.06.2018 року відповідач - Інспектор патрульної поліції 2-ї роти 4-ого батальйону рядового поліції Сизоненко В.І. з'явився, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, зазначивши, що на наступне судове засідання ним буде надано відеозапис, що підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення. У судове засідання 04.07.2018 року відповідач не з'явився, але до суду надійшла копія відео з архіву щодо постанови про адміністративне правопорушення від 15.05.2018 року серії АР № 400604 стосовно громадянина ОСОБА_1

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, думку відповідача та надану ним копію з архіву щодо постанови про адміністративне правопорушення від 15.05.2018 року серії АР № 400604 стосовно громадянина ОСОБА_1, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови АР № 400604 про адміністративне правопорушення від 15 травня 2018 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень за те, що він 15 травня 2018 року о 18 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Chevrolet lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1, 15.05.2018 року о 18 год. 25 хв. в місті Запоріжжя по вул. Перемоги біля буд. № 64, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.34. «Зупинку заборонено» та здійснив зупинку в зоні знаку, чим порушив п. 8.4.в. ПДР України (а.с. 7).

Відповідно до п. 3.34 (зупинку заборонено) Розділу 33 «Дорожні знаки», забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно ч.1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст.. ст.. 73, 74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були прокладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Заперечуючи проти адміністративного позову, у якості доказу, відповідачем суду надано запис відео фіксації правопорушення з нагрудної камери поліцейського, який оглянуто в судовому засіданні. Проте, в постанові про накладення адміністративного стягнення АР № 400604 від 15.05.2018 року, відсутні відомості про фіксування даного адміністративного правопорушення за допомогою технічних засобів, не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена не на місці вчинення правопорушення, а на місці зупинки позивача, що не передбачено нормами діючого законодавства. Крім того, у даній постанові невірно зазначено місце вчинення правопорушення та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

За таких обставин, можна прийти до висновку, що постанова серії АР № 400604 від 15.05.2018 року у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм ст.ст.276, 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проте, твердження позивача про те, що винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за місце вчинення адміністративного правопорушення не відповідає нормам статті 283 КУпАП є необґрунтованими, оскільки Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Разом з тим, позивачем в додаткових поясненнях до позовної заяви зазначено, що він не міг бачити дорожній знак 3.34, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 64, оскільки останній не відповідає вимогам діючих стандартів та встановлено значно вище 4.0. метрів.

Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід'ємною ознакою складу адміністративного проступку. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Основною і обов'язковою ознакою об'єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Лише усвідомлювані діяння можуть бути адміністративним правопорушенням. Коли вини правопорушника в діянні немає, то відповідно воно не вважається адміністративним правопорушенням,

Дії суб'єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності при відсутності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність події адміністративного правопорушення і винність особи у його вчиненні, не можуть вважатися правомірними та порушують принцип презумпції невинуватості, визначений статтею 62 Конституції України. Будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

За викладених обставин у даній справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовували б правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачем під час прийняття вказаної постанови не враховано відсутність достатніх даних та доказів, що підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не перевірено наявність підстав для визнання винним позивача у вчиненні правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність доказів події адміністративного правопорушення, зазначеної в постанові серії АР № 400604 від 15.05.2018 року.

Відповідно до ст.ст. 151, 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та будь-яких достовірних доказів на підтвердження тверджень, вказаних у оскаржуваній постанові суду не надав, відео-запис не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки є неналежним доказом, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього статтею 77 КАС України, у зв'язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначені вище норми процесуального права суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови серії АР № 400604 від 15.05.2018 року із закриттям справи про адміністративне правопорушення через відсутість події такого правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) - задовольнити.

Скасувати постанову Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 4-ого батальйону рядового поліції Сизоненка Владислава Ігоровича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 400604 від 15.05.2018 року та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Повний текст рішення складено 04 липня 2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов