Справа № 804/1911/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 року Справа № 804/1911/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
15.03.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі відповідач 1), Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області (далі відповідач 2) з наступними позовними вимогами:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 р. справу №804/1911/18 прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 р. за клопотанням позивача витребувано від ГУ ДФС у Миколаївській області додаткові докази у справі, а саме, доказ наявності підстав для проведення фактичної перевірки (ОСОБА_4 №0034/14/29/14/30487219 від 16.02.2018 р. та пояснення щодо розрахунку визначення суми не оприбуткованих коштів, що сприяли застосуванню до ТОВ «АТБ-Маркет» санкцій у спірних правовідносинах.
11.04.2018 р. та 13.04.2018 р. на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідачів надійшли відзиви, відповідно до яких повідомлено, що фактична перевірка була проведена на підставі та у спосіб, передбачений податковим законодавством України. Оскаржуваний Наказ був прийнятий без порушення визначеної законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності підстав для її проведення. Твердження про протиправність Наказу та податкових повідомлень-рішень, на думку відповідача, є безпідставними.
16.05.2018 р. позивачем було надано відповідь на відзив, згідно якої повідомлено, що у відзиві відповідач-2 не наводить жодної обставини, яка б спростувала доводи, визначені у позові, а саме: не наведені підстави для проведення фактичної перевірки, які б відповідали пп.80.2.4, пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, не наведений обґрунтований розрахунок розміру неоприбуткованої готівки. Позивачем не були порушені жодні строки подання обовязкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, оскільки Порядком передачі електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами звязку до органів державної податкової служби, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 №1057, не встановлено жодних строків передачі звітності, передбачено здійснення передачі даних автоматично згідно з регламентом. Вважає безпідставними твердження відповідача про наявність підстав для проведення фактичної перевірки відповідно до пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. Умова про здійснення податковим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального нерозривно повязано із наявністю та/або отримання ним в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства у цій сфері, адже законодавець виклав п. 80.2 таким чином, щоб кожна з підстав була чітко визначена (із підпунктами).
17.05.2018 р. на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від11.04.2018 р. від відповідача надійшла запитувана інформація.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
У період з 09.02.2018 р. по 16.02.2018 р. Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Миколаївській області було проведено перевірку на підставі даного Наказу, за результатами якого складено ОСОБА_4 №0034/14/29/14/30487219 від 16.02.2018 р.
Детальний опис порушень викладений у розділі 2 «Описова частина» ОСОБА_4 перевірки №0034/14/29/14/30487219 від 16.02.2018 р., де встановлені порушення позивачем п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.2.6 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637.
На підставі ОСОБА_4 №0034/14/29/14/30487219 від 16.02.2018 р. до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції податковими повідомленнями-рішеннями:
Враховуючи викладене в контексті заявлених позовних вимог та обґрунтувань до них, суттєвим при вирішенні даної справи по суті, є встановлення наявності підстав для проведення перевірки та її наслідків.
За приписами п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу Україниконтролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичних перевірок врегульовано статтею 80 Податкового кодексу України.
Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені статтею 81 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
У відповідності до п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
У відповідності до пп.80.2.4, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;
80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Згідно п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У відповідності до пп. 62.1.2, 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що фактична перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, а право на проведення такої перевірки надається за умови пред'явлення копії наказу про проведення фактичної перевірки та направлення на проведення такої перевірки.
Згідно преамбули Наказу Головного управління ДФС у Миколаївській області №266 від 06.02.2018 перевірка була призначена на підставі пп.80.2.4, 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.
У пп.72.1.1.4 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: про застосування реєстраторів розрахункових операцій.
Обробку та використання податкової інформації визначено у ст. 74 Податкового кодексу України.
Так, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, є державною власністю.
Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.
Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.
У пп. 1.2.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених Наказом ДФС України від 31.07.2014 р. №22 вказано, що при організації проведення документальної позапланової або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.
Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника органу державної фіскальної служби, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ, який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію, у т.ч. направлення повідомлення до Інформаційно-аналітичної групи, координацію дій залучених до перевірки працівників інших структурних підрозділів, а також реалізацію матеріалів перевірки.
При проведенні доперевірочного аналізу податковим органом встановлено, що згідно ІС «Аналітична система» ІС «Податковий блок» ТОВ «АТБ-Маркет» 03.04.2017 р. не подає звітність про використання РРО з фіскальним номером НОМЕР_1.
В матеріалах справи міститься надана відповідачем 2 на вимогу ухвали суду фото-копія електронної сторінки систем органів ДФС ІС «Аналітична система» ІС «Податковий Блок».
За поясненнями відповідачів проведена перевірка здійснена також в рамках виконання своїх функцій податковим органом, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України).
Вказана підстава, на думку суду, не може бути спростована з огляду на дискреційні повноваження податкового органу, чітко закріплені нормою Податкового кодексу України.
У відповідності до п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Судом встановлено, що направлення на перевірку від 07.02.2018 р. №462/14-29-03-01-28, №463/14-29-03-01-28 предявлені на обєкті перевірки керуючому магазину «Продукти 811» ТОВ «АТБ-Маркет», що підтверджується підписом останньої 09.02.2018 р. на вказаних направленнях. Представники позивача при проведенні перевірки були присутні.
Вказані обставини в судових засіданнях не спростовувались.
Між тим, суд зазначає, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відтак, з огляду на наведене, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваних дій за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платників податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Вказана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом у ряді рішень, серед яких від 13.03.2018 р. №804/1113/16, від 20.02.2018 р. №826/1205/16.
У відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства Українипри виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду в частині оскарження Наказу на проведення перевірки.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначалося про належне повідомлення про оскаржувану перевірку, що виключає не допуск до перевірки.При цьому, питання щодо недопуску посадових осіб податкового органу до перевірки не обмежується лише наданням відповідних документів до початку перевірки. У п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України визначено, що платник податків має право не допустити до проведення перевірки у разі предявлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом (направлення, наказ, службове посвідчення).
Підставами для застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача за результатами проведеної перевірки стали порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637, а саме: не оприбуткування готівкових коштів у касових книзі підприємства; п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: ведення з порушенням обліку товарних запасів у встановленому законом порядку за місцем їх реалізації та зберіганні.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі Закон України №265).
У відповідності до п.12 ст.3 вказаного закону субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані:вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Визначення поняття бухгалтерський облік міститься в ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і означає процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
У відповідності до ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті та платежів по кожній іноземній валюті окремо.
Дані аналітичних рахунків повинні бутитотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Права і обовязки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.
Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Перевіркою встановлено ведення з порушенням обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та зберігання.
З урахуванням Алгоритму проведення перевірки із використанням Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари, затвердженого наказом ДПАУ від 09.04.2009 р. №184, відповідачем 2 було перевірено перелік залишків товарів на 09.02.2018 р. До акту складено відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей), де вказано про нестачу ряду товарів (рядки 12 та 14) та наявність надлишку певного виду товарів (рядок 19).
Розрахунковий залишок товарів групи ризику дорівнює різниці між сумою фактичного залишку і надходженням товарів та реалізацією товарів. Сума встановленої різниці дорівнює 1283,94 грн.
При проведенні перевірки та підписанні акту та додатків до нього зауважень з боку позивача не надходило та у тексті вказаних документів не відображено. Крім того,заперечень до акту перевірки або скарг під час перевірки та після, не надходило до податкового органу та/або податкового органу вищого рівня.
Згідно положень ст. 20 Закону України №265 до суб'єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
У відповідності до вказаної норми розраховано штрафну санкцію у розмірі 2567,88 грн. (1283,94 х 2).
Згідно п. 1.2 Положення №637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій;книга обліку - касова книга, книга обліку доходів і витрат, книга обліку виданих та прийнятих старшим касиром грошей або книга обліку розрахункових операцій; книга обліку доходів і витрат - документ установленої форми, щозастосовується відповідно до законодавства України для відображення руху готівки. Форму відповідної книги обліку доходів і витрат установлено Державною податковою адміністрацією України; книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг);
Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ( 265/95-ВР ) надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО та РК і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовимордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів тощо), дозволяється оприбутковувати готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній низі обліку.Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах (п.2.6 Положення №637).
У відповідності до п. 7.15 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.
Розрахунок не оприбуткованої готівки в касі за грудень 2017 р. міститься в матеріалах справи. Вказані суми розраховані наступним чином:
Від загальної суми готівкової виручки, що надійшла до каси 07.12.2017 р. відповідно до даних РРО (графа у Х звітах готівка-повернення) віднімається сума, що була відображена у касовій книзі підприємства на цю дату;
Від загальної суми готівкових коштів, що надійшли до каси 16.12.2017 відповідно до даних РРО (графа у Х звітах готівка-повернення) віднімається сума, що була відображена у касовій книзі позивача на цю дату.
Перехідна готівка не є складовою частиною готівкової виручки, адже у поняття готівки входить виключно сума коштів, що надійшла до каси протягом дня за господарськими операціями товариства.
Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами постановленоустановити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Позивачем до складових сум розрахунку додано перехідну готівку, яка не є частиною готівкової виручки, про що зазначено вище.
У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як зазначено у ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів у спростування наявності підстав для винесення оскаржуваного Наказу та виявлених під час перевірки порушень, натомість, відповідачаминадано докази наявності правових підстав для проведення перевірки та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. А відтак, позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. ст. 72-77, 242-246, 250, 255, 257, 261 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено у повному обсязі 05.07.2018 р.

Суддя ОСОБА_1