Справа № 818/385/17
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

11 липня 2018 року

Київ

справа № 818/385/17

провадження № К/9901/15770/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення на публічній службі, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Бондаря С. О., та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Катунова В. В. (головуючий), Бершова Г. Є., Ральченка І. М.,

у с т а н о в и в :
У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Східного регіонального управління ДПС України генерал-майора Бідило C. B. від 13 лютого 2017 року № 94-аг щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту «є» статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та оголошення дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю»;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Східного регіонального управління ДПС України від 14 лютого 2017 року № 75 ОС в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби за підпунктом «е» пункту 1 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через службову невідповідність) в запас, без права носіння військової форми одягу;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України від 14 лютого 2017 року № 27 ОС в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 14 лютого 2017 року;

поновити його на посаді інспектора прикордонної служби І категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Середина Буда» II категорії (тип Б) та виплатити середньоденний заробіток за час вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання постанови в частині поновлення на посаді та виплати середньоденного заробітку за один місяць.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю є неправомірним, оскільки помилка у прізвищі при внесенні до бази даних «Відомості про осіб, що перетнули державний кордон України», яка не потягла жодних наслідків, не є дисциплінарним проступком. Крім того, відносно одного з порушень, вказаного в наказі про звільнення, минув строк притягнення до відповідальності.

Відповідачі позов не визнали. У запереченнях проти позову зазначали, що ОСОБА_1 у період з 20:00 30 грудня 2015 року до 09:00 31 грудня 2015 року вніс недостовірні відомості до бази даних ПТК АПК «Гарт-1/1П» відносно особи громадянки Республіки Молдова, яка перетинала державний кордон України, а також 28 січня 2017 року о 23:17 позивачем до вніс бази даних недостовірну інформацію стосовно перетину державного кордону України громадянкою України. Враховуючи, що ОСОБА_1 учинені дисциплінарні проступки, йому оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за службовою невідповідністю. Відповідачі наполягали на законності та обґрунтованості своїх дій і спірних наказів.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 5 квітня 2017 року позов задовольнив:

визнав протиправним та скасував наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13 лютого 2017 року № 94-аг про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту «є» статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та оголошення дисциплінарного стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю»;

визнав протиправним та скасував наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2017 року № 75 ОС в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби ОСОБА_1 за підпунктом «е» пункту 1 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через службову невідповідність) в запас, без права носіння військової форми одягу;

визнав протиправним та скасував наказ начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2017 року № 27 ОС в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 14 лютого 2017 року;

поновив ОСОБА_1 на посаді інспектора прикордонної служби І категорії 4 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Середина Буда» ІІ категорії (тип Б);

стягнув з ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9140,22 гривень;

стягнув зі Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 гривень.

звернув до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 5376,53 гривень.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 11 жовтня 2017 року змінив постанову Сумського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року, виклавши абзац шостий її резолютивної частини в такий редакції:

«стягнути з Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.02.2017 р. по 05.04.2017 р. в розмірі 3443,0 (три тисячі чотириста сорок три грн.).»;

в іншій частині постанову суду першої інстанції залишив без змін.

У своїй касаційній скарзі Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити рішення про відмову в позові.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не надійшло.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, укладеного 1 серпня 2014 року, ОСОБА_1 проходив службу інспектором прикордонної служби 2 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби Зернове ІІІ категорії (тип А) на посадах осіб сержантського і старшинського складу, а з вересня 2016 року обіймав таку ж посаду у відділі прикордонної служби «Середина Буда».

Наказом начальника Східного регіонального управління ДПС України від 13 лютого 2017 року № 94-аг позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту «є» статті 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та оголошено дисциплінарне стягнення звільненням з військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно з наказом начальника Східного регіонального управління ДПС України від 14 лютого 2017 року № 75 ОС з ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт і звільнено з військової служби у запас за підпунктом «е» пункту 1 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через службову невідповідність), без права носіння військової форми одягу.

Наказом начальника Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України від 14 лютого 2017 року № 27 ОС ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 14 лютого 2017 року за підпунктом «е» (через службову невідповідність) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», без права носіння військової форми одягу.

Підставою звільнення позивача з посади зазначено порушення ним вимог керівних документів, чим порушено вимоги статей 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, затвердженого спільним наказом МВС, МЗС, МФУ, АДПСУ, ГУДСУ від 5 липня 2011 року № 330/151/809/434/146, підпункту 11 пункту 2 розділу II Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затвердженої наказом МВС України від 19 жовтня 2015 року № 1261, пункту 15 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25 червня 2007 року № 472; підпункту 2.5.7 пункту 2.5 розділу II Інструкції з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженої наказом АДПСУ від 5 травня 2012 року № 407; недотримання пункту 33 Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю Гарт-1 Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом АДПСУ від 30 вересня 2008 року № 810; пункт 3 Додатку до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 лютого 2013 року № Т/25-1081 «Про порядок здійснення скасування інформації, уведеної до ІТС ПК "Гарт-1"».

Наведеному передував висновок службового розслідування по з`ясуванню причин та обставин порушення порядку введення інформації до бази даних «Відомості про осіб, що перетнули державний кордон України "ПТК АПК "Гарт-1/П"» персоналом відділів прикордонної служби «Середина Буда» та «Конотоп».

Так, відповідно до рапорту на ім`я начальника Сумського прикордонного загону від 8 лютого 2017 року при проведенні перевірки правильності та повноти внесення інформації до бази даних встановлено внесення недостовірних відомостей ОСОБА_1 , який займав посаду ІПС 1 категорії 4 відділення ІПС відділу прикордонної служби «Середина Буда».

На підставі наказу начальника Сумського прикордонного загону проведено службове розслідування, згідно з висновками якого ОСОБА_1 в період з 20:00 30 грудня 2015 року до 09:00 31 грудня 2015 року та в період з 20:00 28 січня 2017 року до 09:00 29 січня 2017 року до бази даних два рази внесено недостовірні відомості, чим порушено вимоги пункту 20.1 Кодексу поведінки працівників, до функціональних обов`язків яких належить здійснення управління кордонами, та підпункту 11 пункту 2 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, затверджених наказом МВС від 19 жовтня 2015 року № 1261, якими від працівників вимагається належним чином здійснювати свої обов`язки, не послаблювати пильність та не вчиняти інші дії, заборонені законодавством України та наказом на охорону державного кордону. Відповідно до пункту 15 Положення про базу даних відомості про осіб, що перетнули державний кордон повинні бути достовірними, без помилок та перекручень і забезпечувати однозначне тлумачення, можливість однозначної ідентифікації особи. Відповідно до пункту 3 Додатку до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби «Про порядок здійснення скасування інформації, уведеної до ІТС ПК Гарт-1» підставою для скасування інформації у базах даних є резолюція начальника відділу прикордонної служби, старшого зміни прикордонних нарядів або старшого прикордонних нарядів на рапорті посадової особи, яка здійснила помилкове внесення інформації до системи. В порушення вимог цього пункту та вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зобов`язує доповідати своєму безпосередньому начальнику про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_1 не доповів про внесення ним недостовірних відомостей, у зв`язку з цим помилки тривалий час не були виявлені та виправлені.

У письмових поясненнях, наданих під час проведення службового розслідування, позивач зазначив, що перевірку документів здійснював відповідно до діючого законодавства, пояснити причини недостовірного введення інформації до бази даних не може, навмисне внесення заздалегідь недостовірної інформації заперечив.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідач в обґрунтування рішення про звільнення позивача не надав будь-яких обґрунтувань необхідності застосування найсуворішого стягнення та неможливості досягнення цілей, з якими стягнення застосовується, у випадку накладення іншого стягнення.

При цьому в частині порушень службової дисципліни, вчиненої позивачем в період з 20:00 30 грудня 2015 року до 09:00 31 грудня 2015 року, суди дійшли висновку про закінчення строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Змінюючи постанову суду першої інстанції в частині суми стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, апеляційний суд констатував, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що позивач у період вимушеного прогулу перебував на обліку як безробітний та отримував відповідні виплати.

Верховний Суд погоджується з висновками судів і вважає їх такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Спірні правовідносини на час їх виникнення врегульовані Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі - Положення № 1115/2009), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Статут) та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом абзацу першого преамбули вказаного Дисциплінарного статуту, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення (стаття 45 Статуту).

Частиною третьою статті 5 Статуту обумовлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

За приписами статті 62 Статуту на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону № 2232-XII під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

При цьому згідно з розділом І статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій».

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначено статтями 83-84 Статуту.

Так, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 87 Статуту в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

Стаття 86 Статуту передбачає, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Також, згідно з пунктом 30 Інструкції про порядок проведення службового розслідування в Державній прикордонній службі України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14 лютого 2005 року № 111 (далі Інструкція № 111), під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховуються: характер та обставини вчинення правопорушення; його наслідки; попередня поведінка військовослужбовця; тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

За змістом пункту 267 Положення № 1115/2009 контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених частиною шостою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з ініціативи: 1) командування органу Держприкордонслужби - за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж» та «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту «е» частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби через службову невідповідність.

У свою чергу, за приписами пункту 280 Положення № 1115/2009 звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщика (мічмана), старшого прапорщика (старшого мічмана) із звільненням з військової служби у запас; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Щодо внесення позивачем недостовірних відомостей до наведеної бази даних у період з 20:00 30 грудня 2015 року до 09:00 31 грудня 2015 року суд виходить з такого.

Статтею 87 Статуту в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.

Інших положень щодо строків притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців в залежності від дати вчинення правопорушення Статут не містить.

Водночас за приписами частини другої статті 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення не може буті накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Суди застосували до спірних правовідносин аналогію закону в порядку частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в редакції, яка діяла на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, відповідно до якої у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Оскільки обставини проступку, що ставиться в провину позивачу, мали місце 30 грудня 2015 року, суди дійшли висновку про закінчення строку для накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Верховний Суд цілком погоджується з таким висновком та зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 цього ж Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пункті 137 Рішення у справі «Олександр Волков проти України» (заява N 21722/11) зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. <…> Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

У пункті 181 цього ж Рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що необхідні процедурні гарантії, які б могли запобігти свавільному застосуванню відповідного матеріального законодавства, не були запроваджені. Зокрема, національне законодавство не передбачало будь-яких обмежень строків ініціювання та здійснення провадження щодо судді за «порушення присяги». Відсутність будь-яких строків давності, що розглядалася вище за статтею 6 Конвенції, давала дисциплінарним органам повну свободу дій та порушила принцип юридичної визначеності.

Викладене зумовило констатацію Європейським судом з прав людини порушення з боку України, серед іншого, пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо принципу юридичної визначеності та відсутності строку давності для провадження стосовно заявника.

Щодо обставин у період з 20:00 28 січня 2017 року до 09:00 29 січня 2017 року, що ставляться позивачу у провину, суди встановили, що дійсно, позивач 28 січня 2017 року о 23:17 до бази даних «Відомості про осіб, що перетнули державний кордон України" ПТК АПК Гарт-1/1П» стосовно перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_2 , за паспортним документом громадянства України, внесена недостовірна інформація за реквізитом «Прізвище та ім`я» замість «Фабрикова» внесено «Фабркова».

У касаційній скарзі відповідач стверджує, що обрання виду дисциплінарного стягнення за встановлене правопорушення є прерогативою відповідного командира.

Верховний Суд зазначає, що дійсно, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.

Разом із цим, в силу вимог статті 86 Статуту та пункту 30 Інструкції № 111 суб`єкт накладення повинен дослідити характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця тощо, та, з урахуванням встановлених обставин, дослідити необхідність накладення дисциплінарного стягнення, а в разі його накладення обґрунтувати необхідність застосування конкретного його виду.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, пропорційно тощо.

До того ж, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Як правильно вказали суди, доказів факту умисного порушення ОСОБА_1 своїх службових обов`язків відповідач не надав. Жодних негативних наслідків від його дій не настало.

Також, як правильно зазначили суди, матеріали справи та доводи відповідачів не містять обґрунтування причин обрання найсуворішого серед передбачених Статутом видів дисциплінарного стягнення.

За такого правового регулювання та обставин справи відповідач Східне регіональне управління Державної прикордонної служби України, виносячи наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, діяв на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, але з порушенням вимог статті 86 Статуту та пункту 30 Інструкції № 111, непропорційно та без урахування всіх обставин, що мали значення.

Відтак, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову є правильними.

Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують.

В силу вимог статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки Законом не передбачено будь-яких підстав для його зменшення.

Суд апеляційної інстанції належним чином дослідив питання періоду вимушеного прогулу позивача й суми, що підлягає стягненню з відповідача у якості виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням отримуваного ним доходу.

Питання правильності обрахунку зазначених періоду та суми стягнення, а так само питання розподілу судових витрат, не є предметом касаційного оскарження.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Частиною першою статті 350 цього ж Кодексу закріплено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, підстави для їх скасування відсутні, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадані судові рішення без змін.

З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2017 року в незміненій частині та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2017 року у справі № 818/385/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець