Справа № 804/4162/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2018 року Справа 804/4162/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В., перевіривши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій, визнання бездіяльності протиправною та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:

- «визнати протиправним та скасування Акту №2570/04-36-13-05/НОМЕР_1 від 24.01.2018 року, який був складений з порушенням прав позивача та законодавства України і не може бути підставою для винесення податкових повідомлень-рішень;

- визнати дії ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій, а саме накладання на позивача фінансових санкцій 183996,97 грн. та накладання на майно позивача арешту у податкову заставу;

- визнати бездіяльність ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправною та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій: № від 15.02.2018 року, № від 15.02.2018 року, № від 15.02.2018 року, № від 15.02.2018 року, № від 15.02.2018 року, № від 15.02.2018 року, № від 15.02.2018 року».

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пункту 4 частини п'ятої зазначеної статті в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У прохальній частині позовної заяви позивач серед іншого просить суд «визнати дії ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправними» та «визнати бездіяльність ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправною», проте не зазначає які саме дії та бездіяльність відповідача позивач вважає протиправними.

Суд звертає увагу позивачу, що вищенаведене унеможливлює встановлення судом предмета спору.

Поряд із цим, суд звертає увагу позивача, що статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено способи судового захисту, відповідно до частини першої якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, при цьому, публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Правовим актом індивідуальної дії є виданий суб'єктом владних повноважень офіційний письмовий документ, прийнятий на виконання нормативно-правового акта, дію якого поширено на конкретних осіб та/або які стосуються конкретної ситуації і є актами одноразового застосування норм права.

Суд зазначає, що акт Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 24.01.2018 року №2570/04-36-13-05/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, РНОКПП - НОМЕР_1 за період з 16.04.2015 по 31.12.2016», за своєю суттю, змістом та формою не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, оскільки не створює для позивача юридичних прав та обов'язків.

В той же час, акт перевірки безпосередньо не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки.

Таким чином, оскаржений позивачем акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень, що породжує, змінює або припиняє права та обов'язки суб'єкта господарювання у сфері публічно-правових відносин, а відтак воно не підпадає під дію статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати до суду уточнений адміністративний позов з уточненими позовними вимогами та його копії для направлення відповідачу у справі.

Поряд із цим, частиною першою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд встановив, що позивачем в порушення наведеної норми не надано копії адміністративного позову з додатками для направлення відповідачу.

Водночас, частиною третьою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До адміністративного позову позивачем було додано копію квитанції від 19.04.2018 року про сплату судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд встановив, що позивачем у своєму позові було заявлено три вимоги негайного характеру (визнання протиправним та скасування акту; визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; визнати бездіяльність відповідача протиправною), а також позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення № від 15.02.2018 року на суму 145 624 грн., № від 15.02.2018 року на суму 1 020 грн., № від 15.02.2018 року на суму 6 055,10 грн, № від 15.02.2018 року на суму 510 грн., № від 15.02.2018 року на суму 510 грн., № від 15.02.2018 року на суму 568 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій № від 15.02.2018 року в сумі 2 552,57 грн.

Вказані рішення, прийняті суб'єктом владних повноважень, є підставою для зміни майнового стану позивача. Реалізація таких рішень може призвести до зменшення або збільшення майна особи, що звернулась до суду, і, відповідно, їх оскарження спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заявлена у даному спорі вимога позивача носить майновий характер.

За положеннями частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах:

- за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положення частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку про те, що якщо у позовній заяві об'єднано дві і більше вимоги майнового характеру, то судовий збір сплачується за кожну вимогу майнового характеру.

Аналогічна позиція наведена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, в постанові від 20 березня 2018 року у справі №817/162/17 (провадження №К/9901/2306/17).

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року становить - 1762,00 гривень.

Таким чином, враховуючи, що позивачем у адміністративному позові заявлено три вимоги немайнового характеру та сім вимог майнового характеру позивач мав сплатити судовий збір за подання цього адміністративного позову у загальному розмірі 10 971,04 грн., а саме: (1 762 грн.*3 = 5 286 грн.) + (145 624*1,5% = 1 456,24 грн.) + (1 020 грн.*1% = 10,2 грн., проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 704,80 грн.) + (6 055,10 грн.*1% = 60,55 грн., проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 704,80 грн.) + (510 грн.*1% = 5,1 грн., проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 704,80 грн.) + (510 грн.*1% = 5,1 грн., проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 704,80 грн.) + (568 грн.*1% = 5,68 грн., проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 704,80 грн.) + (2 552,57 грн.*1% = 25, 53 грн., проте підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб = 704,80 грн.).

Отже, позивача необхідно доплатити судовий збір за подання вказаного адміністративного позову у розмірі 9 209, 04 грн. (10 971,04 грн. - 1 762,00 грн.)

За наведених обставин позивачу необхідно сплатити судовий збір за наступними реквізитами: отримувач: УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра, код ЄДРПОУ (отримувача) 37989253, рахунок отримувача: 4008, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: судовий збір у розмірі 9 209 гривень 04 копійки, Дніпропетровський окружний адміністративний суд, код ЄДРПОУ(суду) 34824364.

Частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного суд залишає подану заяву без руху та пропонує позивачу усунути наступні недоліки шляхом надання до суду:

- уточнений адміністративний позов з уточненими позовними вимогами, а також його копії для направлення відповідачу у справі;

- копії адміністративного позову з додатками для направлення відповідачу;

- документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі та в порядку, передбачених чинним законодавством України, відповідно до уточнених позовних вимог.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування акту, визнання протиправними дій та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій, визнання бездіяльності протиправною та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз'яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та в самостійному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Юхно