Справа № 825/1820/18
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2018 року Чернігів Справа № 825/1820/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомЧернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів
доФермерського господарства "Пчела В"
простягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
У С Т А Н О В И В:

Чернігівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Фонд, позивач) звернулося до суду з позовною заявою до Фермерського господарства "Пчела В" (далі ФГ "Пчела В", відповідач), у якій просить стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету 16700,00 грн адміністративно-господарських санкцій та 30,06 грн пені.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наданого відповідачем ОСОБА_1 про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік за формою № 10-ПІ відповідач вказав, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства у 2017 році становила 12 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становить 0 осіб, при нормативі 1 особа (згідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні"). Таким чином, на думку позивача, ФГ "Пчела В" не виконано норматив, а отже відповідно до норм чинного законодавства, відповідач повинен сплатити заборгованість у вигляді адміністративно-господарських санкцій за невиконання цього нормативу по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Відповідач на адресу суду в установлені строки направив відзив, у якому позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити повністю, оскільки відповідачем належним чином виконуються вимоги нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини соціальної захищеності інвалідів, у тому числі щодо створення робочих місць для інвалідів, у звязку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Також зазначає, що у ФГ "Пчела В" створено 1 робоче місце для працевлаштування інвалідів відповідно до законодавства та щомісячно інформовано Семенівський районний зайнятості про наявність вакантних місць для інвалідів. Крім того, ФГ "Пчела В" 22 листопада 2017 року приймало участь у ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю та направлено до Фонду звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік. Таким чином, відповідачем вчинено усіх можливих дій для працевлаштування інвалідів, тому підстав для задоволення позову не має.

Ухвалою суду від 24.04.2018 позовну заяву Фонду залишено без руху. Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у адміністративний справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

11.05.2018 позивачем було подано заяву про розгляд справи за участі сторін, однак усною ухвалою суду у задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки суд не вбачає в даній справі обставин, за яких був би доцільним розгляд справи за правилами загального позовного провадження або з викликом сторін та проведенням судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ФГ "Пчела В" подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2017 рік до Фонду за формою № 10-ПІ, згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу - 12 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України від 21.03.1991 №875 "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" 1 особа (а.с.9).

Як передбачено ч.3 ст.18 Закону України від 21.03.1991 №875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. У ч.1 ст.20 даного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

За змістом ч.3 ст.50 Закону України від 05.07.2012 №5067 "Про зайнятість населення" роботодавці зобов'язані, зокрема, своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Форма звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (п.5 Розділу І Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316).

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань (ч.3 ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні").

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавством встановлено обов'язок роботодавця створити робочі місця для інвалідів відповідно до нормативу та подавати, інформацію про попит на робочу силу (вакансії) до територіального органу Державної служби зайнятості. При цьому, законодавством не встановлено обов'язку для роботодавця здійснювати пошук працівників (інвалідів) самостійно. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ст.18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Як вбачається з матеріалів справи, 03.02.2017 у зв'язку з відкриттям вакансії "механік", яка створена на ФГ "Пчела В" для інвалідів, відповідачем було подано до Семенівського міського центру зайнятості інформацію про попит на робочу силу за формою 3-ПН.

Аналогічну за змістом інформацію про попит на робочу силу за формою 3-ПН було подано відповідачем до Семенівського міського центру зайнятості 03.03.2017, 03.04.2017, 05.2017, 02.06.2017, 03.07.2017, 02.08.2017, 04.09.2017, 02.10.2017, 06.11.2017, 01.12.2017.

Крім наведеного, з відзиву відповідача судом встановлено, що ФГ "Пчела В" з метою прискорення укомплектування вільної вакансії 22.11.2017 приймав участь у ярмарці вакансій для осіб з інвалідністю.

Тобто, протягом 2017 років відповідачем неодноразово вчинялись дії, спрямовані на працевлаштування інваліда на вакантну посаду механіка.

З аналізу вищевикладеного слідує, що відповідачем було виконано вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", зокрема, створено робоче місце для інваліда, неодноразово поінформовано центр зайнятості про вакансії для його працевлаштування та вжито всіх можливих заходів, спрямованих на пошук та працевлаштування інваліда.

Разом з тим, суд зазначає, що адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Так, відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У ч.2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Таким чином, суд вважає, що відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення адміністративно-господарського правопорушення.

Як вже зазначалось, згідно зі ст.18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (у редакції до 18.03.2006) працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23.02.2006 №3483 зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" доповнено ст.18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює саме державна служба зайнятості.

Отже, суд встановив, що позивачем не надано суду доказів відмови в працевлаштуванні інвалідів з боку відповідача, а також не надано доказів, що органи виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів в спірний період направляли інвалідів для працевлаштування відповідачу. Також не надано доказів безпосереднього звернення інвалідів на підприємство з метою працевлаштування, і відмови в такому працевлаштуванні. Позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про порушення відповідачем вимог чинного законодавства.

Щодо посилань позивача на невиконання відповідачем нормативу у відповідності до Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" , суд до уваги їх не приймає, оскільки вказане не спростовує висновків суду про відсутність порушень чинного законодавства відповідачем.

З урахуванням системного аналізу положень законодавства України, на підставі наданих доказів у їх сукупності, згідно ч.1 ст. 77 та ч. 2 вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів належить відмовити.

Судові витрати по справі згідно ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 229, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чернігівський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду - 16.07.2018.

Суддя Ю. О. Скалозуб