Справа № 759/3691/18
Суддя: Журибеда О. М.
Дата ухвалення: 2018-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3691/18

пр. № 2-а/759/282/18

27 червня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Журибеди О.М.,

при секретарях Крічфалушій М.І., Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії інспектора 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 при складанніпостанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 317179 від 08.03.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП незаконними, визнати постанову серії ЕАА № 317179 від 08.03.2018 року про накладення про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги мотивував тим, що 08.03.2018 року, керуючи автомобілем «Volvo V70» (н.з НОМЕР_1) по пр.-ту Академіка Глушкова, був неправомірно зупинений інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_2 за невиконання п. 9.2 (б) ПДР України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Наполягає на тому, що не вчиняв зазначеного правопорушення, а також інспектором було грубо порушено норми КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення відносно нього адміністративного стягнення, оскільки були порушені його права на захист та постанова не відповідала нормам КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні надав свої пояснення, в якиї заперечив обставини викладені в позові та просив суд відмовити у задоволенні позову, а також провести подальший розгляду справи у його відсутність.

Представник третьої особи в судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які підтвердили обставини на які посилався відповідач, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали відео, надані сторонами під час розгляду справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, що 08.03.2018р. інспектором 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_2 за невиконання п. 9.2 (б) ПДР України ОСОБА_1, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. (а.с. 6).

Як вбачається з даних зазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1, 08.03.2018 року о 12 год. 05 хв., по пр.-ту Академіка Глушкова, в м. Києві, водій не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку при перестроюванні, чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Як з'ясовано в судовому засіданні, позивач дійсно рухався 08.03.2018 року о 12 год. 05 хв., по пр.-ту Академіка Глушкова, в м. Києві на автомобілі «Volvo V70» (н.з НОМЕР_1) (флеш-накопичівач наданий позивачем) та здійснив перестроювання.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Таким чином судом встановлено що при винесені постанови було наведено докази, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Статтями 245-246 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідачем надані до суду докази, які об'єктивно вказують на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання дій інспектора незаконними, а постанову про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем проведено дії у відповідності до норм законодавства.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ст.ст. 7, ч. 5 ст. 122, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, пунктом 10 частини першої розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України від 03 жовтня 2017 року, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України (в ред. від 03 жовтня 2017 року), суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Журибеда