Справа № 813/1470/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4597/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 813/1470/18 (рішення ухвалено в м. Львові, головуючий суддя Костецький Н.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.04.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправним рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №2 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №3 від 12.03.2018 щодо відмови йому в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.01.2018, врахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2, період роботи: з 21.08.1992 по 18.05.1994 на підприємстві «Нафтогазовидобувне управління «Усинскнефть» Виробничого об'єднання «Коминефть» на посаді майстра капітального ремонту свердловин цеху видобутку нафти і газу № 3 та на посаді технолога цеху видобутку нафти і газу № 3 дільниці видобутку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до статті 7 Угоди від 14 січня 1993 року питання пенсійного забезпечене регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі. Вказує, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами. Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного суду викладеною в постанові від 10.04.2018 у справі № 348/2160/15-а. Також, зазначає, що на території Російської Федерації обов'язкове здійснення атестації робочих місць регулювалося Положенням про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Мінпраці Росії від 24.03.1997 № 12, Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказами Міністерства охорони здоров'я Російської Федерації від 31.08.2007 N 569 та від 26.04.2011 № 342.

Таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у зарахуванні періоду роботи для призначення пенсії за вислугу років, діяв недобросовісно та необгрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу.

Враховуючи те, що постанова суду першої інстанції прийнята в порядку спрощеного провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд даної справи судом апеляційної інстанції здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 30.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням від 12.03.2018 № 3 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки документів, які б підтверджували проведення атестації робочих місць в «Нафтогазовидобувне управління «Усинскнефть» Виробничого об'єднання «Коминефть» за період роботи з 22.08.1992 по 18.05.1994 позивачем не надано.

Не погоджуючись із вказаним рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивач, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 складає 11 років 05 місяців 23 дні, він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 4 роки, тобто по досягненню ним 56-річного віку. Натомість ОСОБА_1 звернувся за призначенням вказаної пенсії після досягнення ним 55 років, тобто до моменту досягнення віку з настанням якого у нього виникає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 60 років при стажі роботи не менше 25 років.

Згідно вимог п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України « Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ № 637 від 12.08.1993, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки позивач:

з 06.09.1984 по 26.06.1987 працював на підприємстві «Дрогобицький дослідний завод» зарахований в дослідно-промисловий цех технологічної установки по перегону нафтопродуктів на посаді оператора технологічних установок;

02.01.1985 переведений оператором технологічної установки № 5 у виробництві алкілфенольних присадок до нафтопродуктів;

01.06.1985 кваліфікаційною комісією присвоєно 5 розряд оператора технологічної установки по перегонці нафтопродуктів;

01.11.1986 кваліфікаційною комісією присвоєно 6 розряд оператора технологічної установки по перегонці нафтопродуктів;

з 10.07.1987 по 18.05.1994 працював в Нафтопереробному управлінні «Усинскнафта» в цеху капітального і підземного ремонту свердловин № 2 помічником бурильника 4-го розряду з повним робочим днем;

12.06.1989 переведений на посаду помічника бурильника 5-го розряду цього ж цеху»;

01.04.1990 переведений на посаду майстра капітального ремонту свердловин цього ж цеху;

01.02.1991 переведений на посаду майстра капітального ремонту свердловин цеху по видобутку нафти і газу № 3;

01.11.1993 переведений на посаду технолога цеху по видобуванню нафти і газу № 3;

18.05.1994 - звільнений з посади.

Згідно уточнюючої довідки про підтвердження пільгового стажу від 20.12.2016 № 4/256 виданої ПАТ «Укртатнафта», ОСОБА_1 працював з 22.05.1981 по 07.12.1981 оператором технологічних установок, що передбачено Списком № 1, розділ X «Переробка нафти, газу, вугілля і сланцю» з посиланням на постанову РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173 (а.с. 14).

Також для підтвердження пільгового стажу роботи позивачем надано уточнюючі довідки від 11.10.2010 за № 14, № 15 та № 16 видані ВАТ «Галол», (а.с. 19-21), в яких зазначено, що позивач у період з 06.09.1984 по 26.06.1987 працював оператором технологічних установок у перегонці нафтопродуктів, що передбачено Списком № 2, розділ XIII, підрозділ 3.1а «Буріння, видобування та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля і сланцю» з посиланням на постанову РМ СРСР від 22.08.1956 № 1173.

З 06.10.1994 по 31.10.1994 - оператор товарний естакаді по зливу-наливу нафтопродуктів у виробництві присадок до нафтопродуктів і синтетичних продукті із нафтосировини, що передбачено Списком № 2, розділ XII, підрозділ 2130301 а-16085 «Буріння, видобування та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля і сланню» з посиланням на постанову КМУ від 11.03.1994 № 162.

З 10.06.1996 по 16.05.1999 - виконуючий обов'язки начальника, начальник дільниці у виробництві присадок до нафтопродуктів і синтетичних продуктів із нафтосировини, що передбачено Списком № 2, розділ XII, підрозділ 125 «Буріння, видобування та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля і сланцю» з посиланням на постанову КМУ від 11.03.1994 № 162.

З матеріалів справи видно, що позивачу зараховано до пільгового стажу період його роботи з 22.05.1981 по 07.12.1981, з 06.09.1984 по 26.06.1987, з 10.07.1987 по 21.08.1992, з 06.10.1994 по 31.10.1994 та з 10.06.1996 по 16.05.1999, що становить 11 років 05 місяців 23 дні.

Щодо періоду роботи позивача з 21.08.1992 по 18.05.1194, який відповідач не зарахував у зв'язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 4.5 Порядку №383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок та Постанова №422 відповідно). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови №442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року №21-183а13.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що у спірний період з 21.08.1992 по 18.05.1994 ОСОБА_1 працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).

Частинами 2,3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, із змісту наведених норм видно, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Трудовим кодексом Російської Федерації та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» на роботодавців покладено обов'язок періодично проводити атестацію робочих місць в умовах праці. Відповідно, всі підприємства, заклади і організації повинні планувати заходи щодо атестації робочих місць.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці визначається на основі Положення про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Мінпраці Росії від 14 березня 1997 № 12.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи позивача до 01.07.1997 також зараховується до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця.

Згідно архівної уточнюючої довідки від 12.12.2017 №05/674-л, виданою ТзОВ «Лукойл-Комі» видно, що ОСОБА_1 з 31.04.1990 по 31.10.1993 працював на посаді майстра по капітальному ремонту скважин, що передбачено Списком №2, стаж роботи який дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відтак, колегія суддів вважає, що період роботи позивача з 31.04.1990 по 31.10.1993 на посаді майстра по капітальному ремонту скважин підлягає зарахуванню до пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2.

Щодо періоду роботи з 01.11.1993 по 18.05.1994 на посаді технолога, на думку колегії суддів то такий не підлягає зарахуванню до пільгового стажу, оскільки даних про те, що цей стаж роботи відноситься до пільгового в архівній довідці немає.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пільговий стаж позивача згідно записів у трудовій книжці з врахуванням періоду роботи на посаді майстра по капітальному ремонту скважин, з 22.08.1992 по 31.10.1993 (1 рік 2 міс.09 днів + 11 років 05 місяців 23 дні) складає в сукупності більше 12 років 6 місяців, а тому дає йому право на пенсію на пільгових умовах, а, відтак відмова відповідача призначити позивачу пенсію є протиправною.

З огляду на наявність у ОСОБА_1 загального трудового стажу понад 26 років 6 місяців, та пільгового стажу понад 12 років 06 місяців і йому виповнилось 55 років, відтак він має право на пенсію за віком на пільгових умовах, встановленого абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведені обставини та дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2018 №К/9901/32093/18.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що слід зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.01.2018, врахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2, період роботи: з 22.08.1992 по 31.10.1993 на підприємстві «Нафтогазовидобувне управління «Усинскнефть» Виробничого об'єднання «Коминефть» на посаді майстра капітального ремонту свердловин цеху видобутку нафти і газу № 3.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 813/1470/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №2 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №3 від 12.03.2018 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«б»ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30.01.2018 р., врахувавши до пільгового стажу роботи за Списком №2, період роботи: з 22.08.1992 р. по 31.10.1993 р. на підприємстві «Нафтогазовидобувне управління «Усинскнефть» Виробничого об'єднання «Коминефть» на посаді майстра капітального ремонту свердловин цеху видобутку нафти і газу № 3.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 16.07.2018