Справа № 607/10526/18
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2018 Справа №607/10526/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 071503 від 02 червня 2018 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що інспектором патрульної поліції відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Із зазначеною постановою позивач не згідний, оскільки зазначає, що п. 2.4.а Правил дорожнього руху не порушував. Вказав, що він мав при собі посвідчення водія, отримане ним в США. При цьому, зазначив, що він постійно проживає в США, однак періодично приїжджає на територію України, тому у відповідності до п. 30 Постанови КМУ № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», він має право на керування транспортними засобами за наявності такого посвідчення водія іноземної держави. На підставі наведеного, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача просив закрити провадження у справі у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, визнавши, що 02 червня 2018 року при зупинці ОСОБА_3 працівниками поліції під час керування ним автомобілем Dacia Logan 1.4, останній мав при собі посвідчення водія категорії «D», яке й пред'явив поліцейським.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов. Згідно відзиву на позов, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені у позовній заяві. Вказує, що водій ОСОБА_3 при зупинці його працівниками поліції керував легковим транспортним засобом, при цьому мав при собі посвідченням водія (іноземної держави) категорії D. Вказана категорія дозволяє керувати транспортними засобами, призначеними для перевезення пасажирів і які мають більше восьми сидячих місць, крім сидіння водія.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних міркувань.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 071503 від 02 червня 2018 року, громадянин ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом Dacia Logan 1.4, д.н.з. НОМЕР_1, 02 червня 2018 року о 05 год. 30 хв. на автодорозі АДМ19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 395 км, керуючи транспортним засобом, не пред'явив діюче посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.4(а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.4(а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 30 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія або посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.

Відповідно до п. 3 вказаної Постанови Кабінету транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми; D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16.

Аналогічне положення щодо категорій транспортних засобів міститься у Додатку 6 Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 керував транспортним засобом Dacia Logan 1.4 з посвідченням водія іноземної держави.

Дійсність вказаного посвідчення на території України представником відповідача не заперечується.

Разом з тим, як вбачається копії посвідчення водія, долученого до матеріалів справи № TV466082 (чинне до 06 червня 2019 року), воно видане на право керування транспортними засобами категорії «D».

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача підтвердили, що саме це посвідчення водія було пред'явлено ОСОБА_3 02 червня 2018 року при зупинці його працівниками поліції під час керування автомобілем Dacia Logan 1.4, який з урахуванням його типу і призначення належить до категорії «В».

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Тому суд не приймає до уваги доводи позивача, викладені у позовній заяві, щодо неправомірності прийняття інспектором постанови за порушення ним ПДР, оскільки як вбачається з відзиву на позов та пояснень представника відповідача, керування ОСОБА_3 транспортним засобом з посвідченням водія іноземної держави не було підставою винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП. А керування останнім транспортним засобом категорії «В» з посвідченням водія, яке надає право керування транспортними засобами категорії «D», за що, згідно пояснень представника відповідача та відзиву на позов, ОСОБА_3 і був притягнутий до відповідальності, представником позивача не заперечується.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При вирішенні клопотання представника позивача про закриття провадження у справі у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 КУаАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП встановлено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд не є органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП, в тому числі звільняти від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки в силу ч.1 ст. 222 КУпАП органами уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП є органи Національної поліції (в даному випадку - Управління патрульної поліції в Тернопільській області), а судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, враховуючи те, що судом встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП за обставин, вказаних в постанові про адміністративне правопорушення, суд приходить до переконання про неможливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки в суду відсутні повноваження на прийняття такого рішення при розгляді справи про оскарження рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, у задоволені позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями Правил дорожнього руху України, ст.ст. 9, 126, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 90, 242 - 246, 250, 255, 286, 295, 297, п. п. 15.5 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддяВ. М. Позняк