Справа № 1540/3453/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/3453/18
УХВАЛА

16 липня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним рішення, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, визнання протиправним рішення, стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд: визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині не повідомлення в строк, передбачений законом, уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_1, яка є законним представником дітей, про підстави припинення виплат адресної соціальної допомоги на внутрішньо переміщених осіб, її малодітних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відновити порушене право цих осіб в наступний спосіб; зобов'язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси здійснити виплату адресної соціальної допомоги за період з січня 2018 року по момент фактичного виконання рішення за умови виплати в подальшому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до діючого законодавства; стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану бездіяльністю моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; визнати протиправним рішення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області щодо відмови ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, у проведенні перевірки, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області відновити порушене право в наступний спосіб; провести перевірку, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, акт перевірки надати суду та сторонам по справі; стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану неправомірною відмовою у вчиненні певних дій моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.; звернути рішення до негайного виконання.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним рішення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області щодо відмови ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, у проведенні перевірки, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області відновити порушене право в наступний спосіб, провести перевірку, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану неправомірною відмовою у вчиненні певних дій моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов'язкову участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб'єктів (учасників спірного правовідношення). Обов'язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов'язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов'язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з цим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Тобто, суддя вважає, що даний спір належить до розгляду у місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту порушених цивільних прав позивача.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну «встановлений законом» у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

За таких обставин, з урахуванням зазначеного, суддя прийшов до висновку, що у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним рішення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області щодо відмови ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, у проведенні перевірки, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області відновити порушене право в наступний спосіб, провести перевірку, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану неправомірною відмовою у вчиненні певних дій моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. необхідно відмовити.

Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині не повідомлення в строк, передбачений законом, уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_1, яка є законним представником дітей, про підстави припинення виплат адресної соціальної допомоги на внутрішньо переміщених осіб, її малодітних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відновити порушене право цих осіб в наступний спосіб, зобов'язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси здійснити виплату адресної соціальної допомоги за період з січня 2018 року по момент фактичного виконання рішення за умови виплати в подальшому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до діючого законодавства, стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану бездіяльністю моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., суддя прийшов до висновку, що вона належить до залишення без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб'єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб'єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В порушення п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві не зазначено найменування відповідача, що міститься в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Також, в порушення п.3 ч.5 ст.160 КАС України не надано обґрунтованого розрахунку суми, що стягується, оскільки позовній заяві містяться вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., заподіяної бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

В порушення п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві не конкретно та не чітко вказаний зміст позовних вимог до відповідача.

Крім того, в порушення п.5 ч.5 ст.160 КАС України позивач в позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, однак не зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.161 КАС України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч.2 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з ч.4 ст.79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення зазначених норм позивач до позовної заяви не надав належним чином засвідчених копій доказів, що приєднуються до позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суддя вважає за необхідне позивачу вказати та обґрунтувати коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. На підтвердження вказаних обставин надати відповідні докази.

Відповідно до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До поданого позову позивач не додав документу про сплату судового збору.

В позовній заяві позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 та п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з п.7 та п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Суддя зазначає, що передбачені п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» випадки звільнення від сплати судового збору слід розуміти як звернення в інтересах громадян, віднесених до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; інвалідів Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняних до них у встановленому порядку особи; інвалідів I та II груп, тощо. Звернення батьків в інтересах неповнолітніх дітей до суду не є визначеним законодавством випадком для звільнення від сплати судового збору, оскільки неповнолітні особи не звільнені від сплати судового збору відповідно до приписів ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Випадки про звільнення заявників від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» застосовується у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Разом з цим, в даному випадку позивач звертається до суду з позовною заявою до відповідача - суб'єкта владних повноважень, а не із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Тобто, відсутні підстави вважати, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 та п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1762,00 грн.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, суддя вважає за необхідне надати документ про сплату судового збору у сумі 1409,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зазначені недоліки необхідно усунути шляхом подання до суду належним чином оформленої заяви про усунення недоліків позовної заяви з відповідними додатками (документами) для суду та відповідно до кількості учасників справи, а також документу про сплату судового збору у сумі 1409,60 грн.

За таких обставин позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині не повідомлення в строк, передбачений законом, уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_1, яка є законним представником дітей, про підстави припинення виплат адресної соціальної допомоги на внутрішньо переміщених осіб, її малодітних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відновити порушене право цих осіб в наступний спосіб, зобов'язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси здійснити виплату адресної соціальної допомоги за період з січня 2018 року по момент фактичного виконання рішення за умови виплати в подальшому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до діючого законодавства, стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану бездіяльністю моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.2, 4-7, 19, 79, 94, 122, 160-161, 169-171, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним рішення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області щодо відмови ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, у проведенні перевірки, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язання Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області відновити порушене право в наступний спосіб, провести перевірку, результатом якої має стати акт обстеження технічного стану житлового приміщення квартири, затвердженого зразку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, стягнення з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Весілка» в м. Новогродівка Донецької області на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану неправомірною відмовою у вчиненні певних дій моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

2. Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині не повідомлення в строк, передбачений законом, уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_1, яка є законним представником дітей, про підстави припинення виплат адресної соціальної допомоги на внутрішньо переміщених осіб, її малодітних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відновити порушене право цих осіб в наступний спосіб, зобов'язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси здійснити виплату адресної соціальної допомоги за період з січня 2018 року по момент фактичного виконання рішення за умови виплати в подальшому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до діючого законодавства, стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану бездіяльністю моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

3. Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині не повідомлення в строк, передбачений законом, уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_1, яка є законним представником дітей, про підстави припинення виплат адресної соціальної допомоги на внутрішньо переміщених осіб, її малодітних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відновити порушене право цих осіб в наступний спосіб, зобов'язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси здійснити виплату адресної соціальної допомоги за період з січня 2018 року по момент фактичного виконання рішення за умови виплати в подальшому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до діючого законодавства, стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану бездіяльністю моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. - п'ять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем. В іншому випадку позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси в частині не повідомлення в строк, передбачений законом, уповноваженого представника сім'ї ОСОБА_1, яка є законним представником дітей, про підстави припинення виплат адресної соціальної допомоги на внутрішньо переміщених осіб, її малодітних дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відновити порушене право цих осіб в наступний спосіб, зобов'язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси здійснити виплату адресної соціальної допомоги за період з січня 2018 року по момент фактичного виконання рішення за умови виплати в подальшому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до діючого законодавства, стягнення з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської адміністрації в особі Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей, завдану бездіяльністю моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. буде повернутий позивачеві.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко