Справа № 805/2943/18-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р. Справа№805/2943/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Шинкарьової І.В.

при секретарі Заіченко Я.В.,

за участю:

представника позивача Хомяк Е.А. за довір.;

представника відповідача Вовченка С.П. за довір.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року, № Ю-5-25 від 02 березня 2018 року, № Ю-5-25 від 03 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" (далі позивач, Товариство, ПАТ "ВВК") звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Донецькій області) про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) № Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року станом на 31 січня 2018 року на загальну суму 5 331 740,26 грн., № Ю-5-25 від 02 березня 2018 року станом на 28 лютого 2018 року на загальну суму 5 335 210,26 грн., № Ю-5-25 від 03 квітня 2018 року станом на 31 березня 2018 року на загальну суму 5 107 397,26 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 18 квітня 2018 року Товариством отримані вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску № Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року, 02 березня 2018 року, 03 квітня 2018 року. Вважає, що фіскальною службою протиправно прийняті вимоги про сплату боргу, оскільки товариство є звільненим від обов'язку зі сплати єдиного внеску у період проведення антитерористичної операції. На підставі чого просить скасувати спірну вимогу про сплату боргу з єдиного внеску.

04 червня 2018 року, відповідачем через відділ діловодства та архівної справи Донецького окружного адміністративного суду, наданий відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач зазначає, що позивач є платником єдиного соціального внеску та в даних правовідносинах повинен сплачувати його у повному обсязі, за позивачем обліковується борг та у відповідності до норм законодавства кошти, що надходять до фіскальної служби розподіляються у відповідності до наявного боргу в порядку черговості. Оскільки станом на кінець місяця позивач мав заборгованість, у відповідності до чого фіскальною службою сформована вимога та направлена позивачу. Вважає, що позивач не є звільненим від сплати єдиного внеску. Зазначає, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Вважає застосування пункту 9-3 ( пункт 9-4 в редакції Закону від 13 березня 2015 року), не можливою підставою звільнення від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування". Також зазначає, що наданий Сертифікат Торгово-промислової палати України засвідчує настання обставин непереборної сили для позивача які стосуються справляння податків та обов'язкових платежів з 01 липня 2014 року, не стосується сплати єдиного внеску, оскільки єдиний внесок - це консолідований страховий внесок, отже настання обставин непереборної сили для сплати єдиного внеску позивачем не доказано. Формування вимог про сплату єдиного внеску є обов'язком податкового органу, на підставі чого відповідач вважає відсутність підстав для задоволення позовних вимог товариства (том 2 арк. справи 30-33).

19 червня 2018 року позивачем подана відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що сплачені суми єдиного внеску за поточні періоди (протягом 2016-2018 років), в рахунок погашення недоїмки за попередні періоди, не спростовує факт виникнення недоїмки у період з серпня 2014 року по грудень 2015 року, які підтверджені документами про сплату ЄСВ, тому твердження відповідача щодо виникнення спірної недоїмки у 2017-2018 роки також спростовуються попередніми вимогами позивача та винесеними судовими рішеннями у 2014, 2015, 2016, 2017, 2018 роках. Зазначив, що позивачем оскаржується виключно факт пред'явлення такої недоїмки відповідачем до сплати в примусовому порядку шляхом прийнятті ним оскаржувальних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами загального судового провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 05 червня 2018 року.

05 червня 2018 року по справі оголошена перерва у підготовчому судовому засіданні на 19 червня 2018 року на 13 год. 30 хвилин.

19 червня 2018 року по справі оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні на 03 липня 2018 року.

03 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті на 12 липня 2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, навівши доводи аналогічні зазначеним у заперечені на адміністративний позов.

Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" (, вул. Заводська, буд. 1, смт. Володимирівка, Волноваський район, Донецька область, 85721), 30 листопада 1993 року (06 серпня 2004 року) зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 1 005174, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (том 2 арк. справи 14-18).

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

05 лютого 2018 року відповідачем винесено вимогу №Ю-5-25 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску у розмірі 5 331 740,26 грн. (том 1 арк. справи 23).

З матеріалів справи вбачається, що сума недоїмки, визначена у спірній вимозі у розмірі 5 331 740,26 грн., включає в себе:

250 077,39 грн. за звітом № від 16.08.2017 року по терміну сплати 21.08.2017 рік,

938 083,58 грн. за звітом № від 18.09.2017 року по терміну сплати 20.09.2017 рік,

953 197,48 грн. за звітом № від 19.10.2017 року по терміну строку сплати 20.10.2017 року,

1 03 598,4 грн. за звітом № від 17.11.2017 року по терміну строку сплати 20.11.2017 р.;

1 050 306,96 грн. за звітом № від 19.12.2017 року по терміну строку сплати 20.12.2017 р.;

1 116 476,45 рн., за звітом № від 18.01.2018 року по терміну строку сплати 22.01.2018 р.(том 2 арк. справи 71).

02 березня 2018 року відповідачем винесено вимогу №Ю-5-25 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску у розмірі 5 335 210,26 грн (том 1 арк. справи 24).

З матеріалів справи вбачається, що сума недоїмки, визначена у спірній вимозі у розмірі 5 335 210,26 грн., включає в себе:

114 599,8 грн. за звітом № від 18.09.2017 року по терміну сплати 20.09.2017 рік,

953 197,48 грн. за звітом № від 19.10.2017 року по терміну сплати 20.10.2017 рік,

1 023 598,4 грн. за звітом № від 17.11.2017 року по терміну строку сплати 20.11.2017 року,

1 050 306,96 грн. за звітом № від 19.12.2017 року по терміну строку сплати 20.12.2017 р.;

1 116 476,45 грн. за звітом № від 18.01.2018 року по терміну строку сплати 22.01.2018 р.;

1 077 031,17 рн., за звітом № від 19.02.2018 року по терміну строку сплати 20.02.2018 р. (том 2 арк. справи 70).

03 квітня 2018 року відповідачем винесено вимогу №Ю-5-25 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску, якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску у розмірі 5 107 397,26 грн. (том 1 арк. справи 26).

З матеріалів справи вбачається, що сума недоїмки, визначена у спірній вимозі у розмірі 5 107 397,26 грн., включає в себе:

767 927,857 грн. за звітом № від 17.11.2017 року по терміну сплати 20.11.2017 рік,

1 050 306,96 грн. за звітом № від 19.12.2017 року по терміну сплати 20.12.2017 рік,

1 116 476,45 грн. за звітом № від 18.01.2018 року по терміну строку сплати 22.01.2018 року,

1 077 031,17 грн. за звітом № від 19.02.2018 року по терміну строку сплати 20.02.2017 р.;

1 095 655,11 грн. за звітом № від 20.03.2018 року по терміну строку сплати 20.03.2018 р. ( том 2 арк. справи 68).

Між сторонами відсутній спір з приводу суми недоїмки єдиного внеску у спірній вимозі, існує спір між сторонами стосовно пред'явлення спірної вимоги до сплати шляхом її прийняття. Таким чином, правомірність винесення спірної вимоги відповідачем є спірною обставиною у межах розгляду цієї справи.

Судом встановлено, що позивачеві Торгово-промисловою палатою України видано сертифікат від 05 вересня 2014 року № 2887/05-4 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчені настання обставин непереборної сили з 14 квітня 2014 року при здійснені господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів. Як вказано у сертифікаті, на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити не можливо (том 1 арк. справи 43-44).

У матеріалах справи наявні заяви від позивача до відповідача від 18 грудня 2015 року № 1530, від 31 липня 2015 року № 754, від 10 березня 2016 року № 386, від 30 травня 2016 року № 843 щодо звільнення позивача від виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції (том 1 арк. справи 28-42).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону № 2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Приписами статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

За несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум

На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за загальними правилами яких на час проведення антитерористичної операції суб'єкти господарювання звільняються від обов'язків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області є територією проведення антитерористичної операції, як і м. Волноваха Донецької області, де позивач знаходився на обліку у фіскальної служби.

Статтею 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 вказаного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов'язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Як встановлено судом, у період невиконання обов'язків платника єдиного соціального внеску, позивач знаходився та перебуває на обліку в органі доходів і зборів, розташованого на території населеного пункту, визначеного в переліку про який йдеться в статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, тобто м. Волноваха, Донецька область.

З аналізу приписів абзацу першого статті 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464 вбачається, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обов'язків, передбачених статтею 6 Закону пов'язується також з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви. При цьому, обов'язок подати таку заяву виникає не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. На даний час антитерористична операція триває. Водночас, як встановлено судом, означена вище заява подана позивачем до відповідача 03 листопада 2014 року за № 146- ахо, 31 липня 2015 року за № 754, 18 грудня 2015 року за №1530 (заяви щодо звільнення позивача від виконання обов'язку зі сплати єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції).

Суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно втрати чинності підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", оскільки у спеціальному законодавстві - Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" дана норма є діючою.

Також, суд зазначає, що спірна вимога сформована відповідно до статті 25 Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов'язку сплати внесків, починаючи з 14 квітня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.

Крім того, в матеріалах справи наявні судові рішення про скасування попередніх вимог про сплату боргу (недоїмки) №805/2377/16-а; №805/3664/17-а; №805/2061/17-а, 805/4090/17-а, 805/490/18-а, 805/1332/18-а, (том 1 арк. справи 51-96).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що приймаючи спірні вимоги Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року, 02 березня 2018 року, 03 квітня 2018 року, 11 січня 2018 року, відповідач перевищив межі повноважень, визначених Законами України, та діяв необґрунтовано, чим порушив вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими орган державної влади, діяв не на підставі і не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також не обґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимог № Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року, від 02 березня 2018 року, від 03 квітня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред'явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 80 028,17 гривень, що підтверджується наявним в матеріалах адміністративної справи платіжним дорученням № 3191 від 23 квітня 2018 року (том 1 арк. справи 3).

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на користь позивача.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та керуючись 2, 3, 5- 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 94, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимог № Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 5 331 740,26 грн., № Ю-5-25 від 02 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 5 335 210,26 грн., № Ю-5-25 від 03 квітня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 5 107 397,26 грн., - задовольнити повністю.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-5-25 від 05 лютого 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31 січня 2018 року на загальну суму 5 331 740,26 гривень.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-5-25 від 02 березня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 28 лютого 2018 року на загальну суму 5 335 210,26 гривень.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № Ю-5-25 від 03 квітня 2018 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску станом на 31 березня 2018 року на загальну суму 5 107 397,26 гривень.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань () на користь Приватного акціонерного товариства "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 80 028,17 (вісімдесят тисяч двадцять вісім) гривень 17 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 17 липня 2018 року.

Суддя Шинкарьова І.В.