Справа № 826/15320/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року, що прийняте у місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1330/7 від 12.04.2017 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5, від 15.03.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2065/7 від 12.06.2017 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5, від 05.05.2017;

- зобов'язати Міністерство юстиції України у визначений законом термін об'єктивно та неупереджено розглянути на комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, що існує при Міністерстві скарги ОСОБА_4, поданої адвокатом ОСОБА_5 07.03.2017 та 05.05.2017 на неправомірні дії державного реєстратора щодо ПП «Васильківтрансавто» на підставі наявних доказів, доданих до матеріалів скарг та тих, що будуть додані додатково у зв'язку з ново-виявленими обставинами, про які стало відомо після подання скарг.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2065/7 від 12 червня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5, від 05 травня 2017 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1330/7 від 12 квітня 2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5, 07 березня 2017 року;

- зобов'язано Міністерство юстиції України повторно розглянути на комісії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України скарги ОСОБА_4, подані адвокатом ОСОБА_5 07 березня 2017 року та 05 травня 2017 року на неправомірні дії державного реєстратора щодо ПП «Васильківтрансавто» на підставі наявних доказів, доданих до матеріалів скарг, з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані накази є обґрунтованими та правомірними.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до пункту 1.2 статуту ПП «Васильківтрансавто» (в редакції, зареєстрованій державним реєстратором 17.06.2014) ОСОБА_4 є засновником та власником даного підприємства.

Відносно ПП «Васильківтрансавто» 15.02.2017 проведено державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу, згідно яких вчинені реєстраційні дії:

1. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи. Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 15.02.2017 №3000556; державний реєстратор Бєлов Андрій Георгійович, який працює в Київській обласній філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; Зміст дії: зміна складу або інформації про засновників. Новим власником став ОСОБА_7;

2. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах. Дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - 15.02.2017 №4000556; державний реєстратор Бєлов Андрій Георгійович, який працює в Київській обласній філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; Зміст дії: зміна складу або інформації про керівника. ОСОБА_4 - підписант; ОСОБА_8 - керівник з 13.02.2017.

В подальшому, 23.02.2017 проведено державну реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу ПП «Васильківтрансавто», згідно яких вчинені такі реєстраційні дії:

1. Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи - 23.02.2; Бєлов Андрій Георгійович; Київська обласна філія Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників. Новим засновником став ОСОБА_9 та зареєстровано нову юридичну адресу: 93106, Луганська обл.. місто Лисичанськ, вулиця Белінського, будинок 17;

2. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах; 23.02.2; Бєлов Андрій Георгійович; Київська обласна філія Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва»; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.

Позивач зазначив, що підставою для проведення реєстраційних дій, зокрема, 15.02.2017 були протоколи загальних зборів учасників ПП «Васильківтрансавто», нібито укладені у м. Мюнхен, Федеративної Республіки Німеччина. Проте, позивач ОСОБА_4 з 25.01.2017 був затриманий та знаходився під вартою в пенітенціарній установі Мюнхена, а відтак жодним чином не міг і не здійснював дій, спрямованих на зміну керівника юридичної особи ПП «Васильківтрансавто».

У зв'язку із цим, адвокат ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою від 07.03.2017 на дії державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва» Бєлова А.Г.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_4, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 17.03.2017 Міністерством юстиції України видано наказ від 12.04.2017 №1330/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5, від 07.03.2017».

Згідно вказаного наказу від 12.04.2017 №1330/7 ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні скарги у зв'язку з тим, що скаржником не дотримано вимоги щодо оформлення скарги, визначені частиною п'ятою статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а саме: скаржником не зазначено норми законодавства, порушені, на його думку.

В подальшому, 05.05.2017 адвокат ОСОБА_5, діючи в інтересах ОСОБА_4, повторно звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.06.2017 №2065/7 «Про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4, інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_5, від 05.05.2017», на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 23.05.2017 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Не погодившись з такими рішеннями, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відмова у задоволенні скарги позивача від 07.03.2017, викладена у наказі Міністерства юстиції України від 12.04.2017 №1330/7, була формальною, оскільки зі змісту скарги можливо встановити норми законодавства, які порушені, на думку скаржника, державним реєстратором.

Суд також зазначив, що розглядаючи другу скаргу по суті, відповідач не врахував викладені у скарзі мотиви і обґрунтування, та зокрема, ту обставину, що з аналогічних підстав скарга позивачем подавалась 07.03.2017, тобто у встановлений законом строк, до того ж, позивач, перебуваючи з 25.01.2017 по 29.05.2017 під вартою в пенітенціарній установі м. Мюнхена, вживав всі можливі заходи з метою захисту своїх прав, порушених у сфері державної реєстрації.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Пунктом 1 частини другої наведеної статті передбачено, що міністерство юстиції України розглядає скарги на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення).

Згідно частини п'ятої статті 34 Закону № 755-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити: 1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником; 2) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, порушені на думку скаржника; 3) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 3-1) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення, повідомлення або реєстраційної дії державного реєстратора та/або внесення відомостей до Єдиного державного реєстру; 4) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складення скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Як зазначалося, позивачем було подано до відповідача скаргу від 07.03.2017 на дії державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Центр сприяння бізнесу міста Києва» Бєлова А.Г., що мали місце 15.03.2017.

Поряд із цим, оскаржуваним наказом Міністерства юстиції України №1330/7 від 12.04.2017 позивачу відмовлено у задоволенні скарги у зв'язку із її невідповідністю вимогам частини п'ятої статті 34 Закону № 755-IV - не зазначено норми законодавства, порушені на думку скаржника.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 34 Закону № 755-IV міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга позивача від 07.03.2017, дійсно, не містила посилань на порушені норми законодавства. Проте, на переконання колегії суддів, вказаний недолік, у даному випадку, не є таким, що унеможливлює належний розгляд скарги, у якій позивач повно та належним чином виклав обставини, що стали підставою для звернення зі скаргою.

Суд першої інстанції щодо зазначеного доречно послався на пункт 61 рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Гуццарді проти Італії» (Guzzardi v. Italy) від 6 листопада 1980 року, у якому зазначено, що вимога про те, щоб індивідуальні заявники стверджували, що вони є постраждалими від «порушення прав, передбачених Конвенцією», не зобов'язує їх зазначати, з якою статтею, пунктом чи підпунктом і навіть з яким саме правом пов'язане їхнє прохання про допомогу.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно пунктів 2, 5, 6, 8 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відмова відповідача у розгляді скарги позивача від 07.03.2017, у даному випадку, свідчить про порушення принципу пропорційності та нівелює саму мету наданих Міністерству юстиції України повноважень щодо розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції про те, що вказаний недолік скарги позивача є формальним та не може позбавляти його права оскарження дій державного реєстратора в порядку статті 34 Закону № 755-IV.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для скасування наказу Міністерства юстиції України №1330/7 від 12.04.2017.

Щодо наказу Міністерства юстиції України №2065/7 від 12.06.2017, колегія суддів дійшла звертає увагу на таке.

Отримавши 03.05.2018 наказ Міністерства юстиції України №1330/7 від 12.04.2017, позивач 05.05.2018 повторно звернувся до відповідача із скаргою, у якій вказав норми законодавства, порушені на його думку.

Проте, наказом Міністерства юстиції України №2065/7 від 12.06.2017 у задоволенні скарги відмовлено у зв'язку із закінченням встановленого законом строку подачі скарги.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 34 Закону № 755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України чи його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення із скаргою, зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

На переконання колегії суддів, встановлена судом неправомірність відмови Міністерства юстиції України у задоволенні першої скарги позивача, яка була подана у встановлений законом строк, не може позбавляти позивача права на оскарження відповідних реєстраційних дій у встановленому законом порядку. Окрім того, недоліки скарги, які слугували підставою для прийняття наказу Міністерства юстиції України №1330/7 від 12.04.2017 були усунуті, при цьому позивач не допустив необґрунтованого зволікання при подачі другої скарги. Суд першої інстанції також обґрунтовано врахував, що позивач, перебуваючи з 25.01.2017 року по 29.05.2017 року під вартою в пенітенціарній установі м. Мюнхена, вживав всі можливі заходи з метою захисту своїх прав, порушених у сфері державної реєстрації.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність наказу Міністерства юстиції України №2065/7 від 12.06.2017.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими мотиви суду першої інстанції про те, що «відповідач, посилаючись на закінчення строку для подачі скарги, прийняв рішення не про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті, а відмовив у задоволенні скарги позивача, тобто розглянув її по суті». Варто відмітити, що наслідком закінчення встановленого законом строку подачі скарги у відповідності до пункту 8 частини восьмої статті 34 Закону № 755-IV є саме відмова у задоволенні скарги. Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, пункт 7 якого уданому випадку (станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачав рішення про «відмову у розгляді скарги», має нижчу юридичну по відношенню до Закону № 755-IV. Проте, оскільки вказана помилка суду першої інстанції не призвела до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 13.07.2018.