Справа № 161/7437/18
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7437/18
Провадження № 2-а/161/355/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 року м.Луцьк Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №9 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Павловича Богдана Євгенійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03 травня 2018 року серії НК №97254, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №9 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Павловича Богдана Євгенійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 03 травня 2018 року серії НК №972541.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, а також відсутність у відповідача доказів, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Також посилається на процесуальні порушення допущені відповідачем, зокрема на: не ознайомлення зі всіма правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково пояснив, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, яке зазначено у спірній постанові, а 03.05.2018 року він будучи в м. Києві на автомобілі марки «Skoda Fabia» призупинився на місці позначеному 5.38 з додатком до нього табличкою 7.17 (Інвалід) для висадки пасажира, який є інвалідом та орієнтовно через 3 хвилини після початку зупинки на своєму мобільному телефоні шукав карту м. Києва і намагався знайти маршрут виїзду з місця зупинки для продовження руху, коли до нього відразу підійшов працівник патрульної поліції та повідомив, що він здійснив зупинку на місці для інвалідів. Він працівнику поліції пояснив, що не є інвалідом, однак здійснив зупинку для висадки інваліда. Крім того, на його прохання працівник поліції на місці події не надав достатніх доказів здійснення повної зупинки.

Рахує, що його дії відповідали вимогам Правил дорожнього руху України і тому відсутній склад адміністративного правопорушення. В судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03.05.2018 року винесену інспектором патрульної поліції роти №9 батальйону №4 полку 1 управління патрульної поліції у м. Києві Павловича Б.Є. за ст.122 ч.5 КУпАП.

Представник відповідача, суб'єкта владних повноважень, у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзиву на позов не надав, так само як і не виконав вимог ухвали суду та не надав відеофіксації порушення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 03 травня 2018 року, за адресою м. Київ, бул. Т. Шевченка, 7, інспектором роти №9 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Павловичем Богданом Євгенійовичем винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 травня 2018 року серії НК №972541, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Skoda Fabia, державний номер НОМЕР_1, 03 травня 2018 року 09 год. 40 хв. за адресою м. Київ, бул. Т. Шевченка, 9, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 5.38 з додатком до нього таблички 7.17 «Інвалід», п.5.38, 5.33 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.122 КУпАП.

Позивач отримав вказану постанову того ж дня наручно, що не заперечується сторонами.

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Не зважаючи на те, що відповідач був двічі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду він не з'явився у судове засідання, не надав своїх пояснень щодо позову, не подав відзив на позов, а отже, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок доказування правомірності свого рішення.

Крім того, відповідач не виконав вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі в частині надання витребуваної відеофіксації порушення.

Частиною п'ятою статті 122 КУпАП, передбачено, що зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Так, відповідно до ст. 288 КУпАП, перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд, здійснивши перевірку рішення суб'єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов'язок суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов'язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами ст.252 КУпАП визначено обов'язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Стосовно наявності чи відсутні факту адміністративного правопорушення та порушення позивачем ПДР, суд зазначає наступне.

Так, відповідач, на виконання вимог ухвали суду не надав суду докази відеофіксації порушення, так само не надав інших доказів, що спростували би письмові пояснення позивача, що надані були відповідачу про необхідну зупинку для висадки інваліда.

Частиною третьою статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення, тому обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 ст.251 КУпАП, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч.3 ст.283 КУпАП).

Оскільки під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами не доведений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтею 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора роти №9 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Павловича Богдана Євгенійовича про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 травня 2018 року серії НК №972541та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.122 КУпАП.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1.

Відповідачами у справі є інспектор роти №9 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Павлович Богдан Євгенійович, адреса робочого місця м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Повне судове рішення складено, підписано 09 липня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров