Справа № 809/698/18
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2018 р. справа № 809/698/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Григорука О.Б.,
при секретарі Арабчук В.М.,
учасники справи в судове засідання не з'явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 18.04.2018 звернулась до суду з адміністративним позовом до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання дій, бездіяльності протиправними щодо невжиття заходів щодо вилучення посвідчення водія в ОСОБА_3, зобов'язання до вчинення дій та позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами категорії В і С.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.03.2018 ОСОБА_1 звернулась до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 з письмовою заявою, в якій просила надати інформацію: чи зареєстровано на ОСОБА_3 зброю, яку саме, скільки одиниць та на підставі яких медичних документів видано дозвіл на право носіння, зберігання та використання зброї; які заходи прийняті Косівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо позбавлення права керування транспортними засобами категорії «В» і «С» ОСОБА_3 згідно висновку медичної комісії; чи вилучено в ОСОБА_3 посвідчення водія на керування транспортними засобами категорії «В» і «С». Однак жодної відповіді на вказану заяву від 08.03.2018 відповідач не надав. ОСОБА_4 дії Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 позивач вважає протиправними, в зв'язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати бездіяльністю невиконання своїх службових обовязків Начальником Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо невжиття відповідних заходів на факт незаконного керування ОСОБА_3 транспортними засобами; визнати протиправними дії відповідача щодо невжиття жодних мір для вилучення посвідчення водія у ОСОБА_3 в порядку і строки, передбачені нормативно-правовими актами; зобовязати Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 як керівника правоохоронного органу, вжити міри для вилучення посвідчення водія за №ВАН800394 від 2013 року в ОСОБА_3, що видане Косівським районним УДАІ; прийняти рішення, яким позбавити ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами категорії «В» і «С».
Ухвалою суду від 20.04.2018 дану позовну заяву залишено без руху. На виконання ухвали суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд ухвалою від 07.05.2018 про відкриття провадження залучив до участі у справі ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу від 07.05.2018 про відкриття провадження у даній справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами представник Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області отримав 11.05.2018.
18.05.2018 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 (а.с.42-43). Згідно вказаного відзиву ОСОБА_3 повідомив суд, що обставини щодо вилучення посвідчення водія були досліджені відділенням ДАІ з обслуговування Косівського району та Косівським районним судом. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов'язання до вчинення дій.
29.05.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.
Суд ухвалою від 31.05.2018 залишив без задоволення заяву позивача про розгляд за правилами загального позовного провадження справи №809/698/18 за позовом ОСОБА_1 до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, про визнання дій, бездіяльності протиправними та зобов'язання до вчинення дій, та призначив судовий розгляд справи №809/698/18 на 14.06.2018 о 10:00 год.
В судове засідання 14.06.2018 сторони та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не зявилися, при цьому, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили.
Суд відклав судове засідання на 06.07.2018 на 10:00 год.
14.06.2018 на електронну пошту Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1, в якому позивач повідомила суд про можливість розгляду даного позову без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.77-78).
06.07.2018 сторони та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання повторно не зявилися. Про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причин неявки суду не повідомили.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими учасники справи обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
08.03.2018 ОСОБА_1 звернулась до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 з письмовою заявою, в якій просила надати інформацію: чи зареєстровано на ОСОБА_3 зброю, яку саме, скільки одиниць та на підставі яких медичних документів видано дозвіл на право носіння, зберігання та використання зброї; які заходи прийняті Косівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо позбавлення права керування транспортними засобами категорії «В» і «С» ОСОБА_3 згідно висновку медичної комісії; чи вилучено в ОСОБА_3 посвідчення водія на керування транспортними засобами категорії «В» і «С» (а.с.8-9).
Згідно копії талону-повідомлення №28 вказану заяву позивача від 08.03.2018 прийнято Косівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 12.03.2018 (а.с.10).
ОСОБА_1 в позовній заяві запевнила суд, що не отримала жодної відповіді від Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 на свою заяву від 08.03.2018.
Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.
Щодо позовної вимоги про прийняття рішення, яким позбавити ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами категорії «В» і «С», то суд вказує на таке.
Позивач у позовній заяві вірно зазначив, що позбавлення права керування транспортними засобами є одним із видів адміністративних стягнень, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Стаття 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає види адміністративних стягнень, які можуть застосовуватись за вчинення адміністративних правопорушень, серед яких, зокрема, передбачено позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Згідно абзаців 2 та 3 статті 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв'язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу на те, що Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає, що позбавлення водійських прав може бути застосовано лише за окремо визначені адміністративні правопорушення, зокрема статті 122-2, 123, 124, 126, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таку санкцію як позбавлення водійських прав можуть застосовувати виключно районні, районні у містах, міські чи міськрайонні суди, а не органи Національної поліції, чи адміністративні суди.
Відповідно до статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
У випадку вчинення водієм правопорушення, за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк, працівники Національної поліції складають протокол про адміністративне правопорушення та всі матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності передають до відповідного районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.
В даному випадку позивач просить суд прийняття рішення, яким позбавити ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами категорії «В» і «С». Однак, згідно вищевикладених положень позбавити водійських прав можуть виключно районні, районні у містах, міські чи міськрайонні суди, а тому наведена позовна вимога не підлягає задоволенню.
Щодо решти позовних вимог, то суд зазначає наступне.
В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд визнати бездіяльністю невиконання своїх службових обовязків Начальником Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо невжиття відповідних заходів на факт незаконного керування ОСОБА_3 транспортними засобами; визнати протиправними дії відповідача щодо невжиття жодних мір для вилучення посвідчення водія у ОСОБА_3 в порядку і строки, передбачені нормативно-правовими актами; зобовязати Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 як керівника правоохоронного органу, вжити міри для вилучення посвідчення водія за №ВАН800394 від 2013 року в ОСОБА_3, що видане Косівським районним УДАІ.
08.03.2018 ОСОБА_1 звернулась до Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 з письмовою заявою, в якій просила надати відповідну інформацію щодо ОСОБА_3, зокрема, які заходи прийняті Косівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо позбавлення права керування транспортними засобами категорії «В» і «С» ОСОБА_3 згідно висновку медичної комісії; чи вилучено в ОСОБА_3 посвідчення водія на керування транспортними засобами категорії «В» і «С».
Тобто, не отримавши відповіді від Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про вжиті чи не вжиті заходи Косівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо позбавлення права керування транспортними засобами категорії «В» і «С» ОСОБА_3, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо невжиття жодних мір для вилучення посвідчення водія у ОСОБА_3 в порядку і строки, передбачені нормативно-правовими актами та зобовязати Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 вжити міри для вилучення посвідчення водія ОСОБА_3, не володіючи інформацією, чи відповідач вчиняв будь-які дії, чи приймав будь-які рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.03.2018. При цьому, як зазначено судом вище, єдиним органом, що може позбавити водійських прав є виключно районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, а не органи Національної поліції, які можуть лише сформувати матеріали про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.
Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, регулює ОСОБА_4 України Про звернення громадян. ОСОБА_4 забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Згідно статті 1 Закону України Про звернення громадян, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України Про звернення громадян передбачено, що заява (клопотання) це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Стаття 5 Закону України Про звернення громадян містить вимоги до звернення. Зокрема, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного звязку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.
В матеріалах справи міститься копія заяви ОСОБА_1 від 08.03.2018, які відповідають вимогам, наведеним в статті 5 Закону України Про звернення громадян.
Згідно статті 7 Закону України Про звернення громадян, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.
Порядок розгляду заяв (клопотань) встановлено статтею 15 Закону України Про звернення громадян. Так, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) ОСОБА_5 Союзу, ОСОБА_6 Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на ОСОБА_4 і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до статті 18 Закону України Про звернення громадян, громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
В свою чергу, стаття 19 Закону України Про звернення громадян містить обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Зокрема, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Терміни розгляду звернень громадян встановлені статтею 20 Закону України Про звернення громадян. Так, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
В даному випадку, відповідач 12.03.2018 отримав заяву ОСОБА_1 від 08.03.2018, що підтверджується копією талону-повідомлення №28 Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (а.с.10).
В той же час, будь-яких доказів розгляду відповідачем заяви позивача від 08.03.2018 та надання ОСОБА_1 запитуваної інформації, суду надано не було.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, частиною другою вказаної статті закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці Європейського суду з прав людини. Субєкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії - принципи, оскільки вони ґрунтуються на положеннях Європейської конвенції з прав людини, яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", і в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
В даному випадку, метою заяви позивача було отримання інформації про ОСОБА_3, а тому єдиним способом реалізації вказаної мети запитувача інформації з боку субєкта владних повноважень, в даному випадку Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2, є надання такої інформації та вжиття всіх можливих заходів для доведення її до позивача.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 08.03.2018, та необхідності зобовязати Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.03.2018 та надати відповідь в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян". В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність Начальника Косівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 08.03.2018.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 11 липня 2018 р.