Справа № 227/2259/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 227/2259/17

адміністративне провадження № К/9901/43628/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Гриціва М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2017р. (головуючий суддя - Корнєєв В.В.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р. (головуючий суддя - Гаврищук Т.Г., судді - Блохіна А.А., Сухарська М.Г.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у виплаті адресної допомоги та зобов'язати відповідача призначити і виплатити їй щомісячну адресну допомогу, як особі, переміщеній з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 14.03.2017р.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що є внутрішньо переміщеною особою, до 09.02.2015р. отримувала щомісячну адресну допомогу, як внутрішньо переміщена особа, для покриття витрат на проживання. З 01.06.2016р. по теперішній час працює на посаді діловода Добропільської сільської ради, 14.03.2017р. звернулась до органів соціальної служби із заявою про призначення адресної допомоги повторно, проте відповідач відмовив їй в цьому посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №505, якою передбачено строк у два місяця для працевлаштування з дня подачі заяви про призначення допомоги.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2017р., яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р., позов задоволено.

Визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов'язано відповідача призначити і виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 14.03.2017р.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги, відповідач посилається на те, що дії управління соціального захисту населення узгоджуються з приписами Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505 та наказу Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги» від 19.09.2006р. №345, оскільки особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Правом подати до суду відзив на касаційну скаргу відповідача позивач не скористалась.

Заслухавши доповідача по справі та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно пункту 2 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 3 Порядку №505, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 грн на одну особу (члена сім'ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 грн на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 грн.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Згідно пункту 6 Порядку від 01.10.2014р. №505 грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Пунктом 7 цього Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Відповідно до пункту 12 Порядку №505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка у 2014 році була вимушена покинути своє постійне місце проживання у АДРЕСА_1 та у зв'язку із проведенням антитерористичної операції перемістилась з тимчасово окупованої території разом із чоловіком до с. Добропілля Донецької області.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації Донецької області від 27.11.2014р. №1449-688 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу.

09.12.2014р. позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації Донецької області із заявою про призначення її родині щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій, з-поміж іншого зазначила про те, що тимчасово не працює.

Рішенням Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10.12.2014р. позивачу призначено таку допомогу з 09.12.2014р. по 08.02.2015р. в розмірі 1326 грн, з 09.02.2015р. по 08.04.2015р. - 1105 грн та з 09.04.2015р. по 08.06.2015р. - 884 грн.

Судами встановлено, що з 09.04.2015р. позивачу припинено виплату щомісячної адресної допомоги на підставі пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №505.

10.03.2017р. позивач вдруге звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги та повідомила про те, що з 01.09.2016р. вона є працевлаштованою у Добропільській сільській раді Донецької області.

Листом від 23.03.2017р. відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення щомісячної адресної допомоги на підставі пункту 7 та абзацу 3 пункту 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01.10.2014р. №505 у зв'язку із втратою права на призначення цієї допомоги на наступний період. При цьому позивачу роз'яснено, що для отримання допомоги на наступний період їй, як особі працездатного віку, потрібно було працевлаштуватися протягом двох місяців з дня першого призначення виплати цієї допомоги, тобто в термін до 09.02.2015р.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до положень пункті 2 - 7, 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01.10.2014р. №505 грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі непрацевлаштованої (безробітної) особи, а у разі якщо така особа працевлаштувалась і її статус не суперечить зазначеним вище пунктам Порядку, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Суди дійшли висновку про те, що Порядком від 01.10.2014р. №505 не встановлено жодного обмеження особи звернутися після працевлаштування з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Крім того, суди виходили з того, що Порядком №505 визначено виключні підстави коли щомісячна адресна грошова допомога не призначається, у якому відсутня така підстава як звернення особи за її призначенням після припинення виплати цієї допомоги особі відповідно до пункту 7 цього Порядку.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що заяву про призначення спірної допомоги позивачем подано після закінчення періоду, на який таку допомогу було призначено перший раз, з часу припинення виплати позивачу спірної допомоги минуло більше шести місяців, передбачені Порядком №505 підстави для відмови у призначенні допомоги відсутні, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Крім того, судами встановлено, що подана позивачем заява стосувалась не призначення спірної допомоги на наступний шестимісячний період, а призначення її вперше, а тому до неї не можуть бути застосовані передбачені Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01.10.2014р. №505 обмеження щодо її призначення на наступний шестимісячний період.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Добропільської районної державної адміністрації Донецької області залишити без задоволення, а постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2017р. та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017р. у даній справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

М.І. Гриців