Справа № 826/15585/17
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 липня 2018 року 09:40 № 826/15585/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Пащенка К.С., суддів Чудак О.М., Шейко Т.І., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

про визнання нормативно-правового акту в частині незаконним та

таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої

юридичної сили,

представники позивача - ОСОБА_2

сторін: відповідача - Заінчковський Д.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1.) звернувся з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач або КМ України або повністю назва), в якому просить суд:

- визнати нечинними абзац одинадцятий пункту 14 в частині: «У разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про не призначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин», абзац третій повністю пункту 15, абзац другий повністю пункту 20, абзац дев'ятий повністю пункту 20 Положення «Про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 (в редакції, що діє станом на час подання позовної заяви) внаслідок того, що вони прийняті з перевищенням повноважень та не відповідають правовим актам вищої юридичної сили.

В обґрунтування позову позивач стверджує, що окремі норми оспорюваного положення постанови не відповідають законодавчим актам, що мають вищу силу, та прийняті відповідачем з перевищенням своїх повноважень, що порушує права ОСОБА_1

Відповідач позовні вимоги не визнає, в наданому до суду відзиві на позов просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2016 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання на 21.12.2017.

У судовому засіданні 21.12.2017 судом оголошено перерву до 30.01.2018.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2018 задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції через Харківський окружний адміністративний суд; доручено забезпечення проведення відеоконференції Харківському окружному адміністративному суду.

30.01.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.02.2018.

Під час перебування справи на розгляді, судом ухвалено здійснювати розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Судове засідання призначене на 21.02.2018 не відбулося, розгляд справи відкладено на 04.04.2018.

Розгляд справи 04.04.2018 було відкладено до 23.05.2018.

В судовому засіданні 23.05.2018 представники сторін звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

21.10.1995 Кабінетом Міністрів України прийнята постанова № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», якою затверджено «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового (рідкого) палива» (в рішенні - Положення).

В період з 21.10.1995 по 13.09.2017 до вказаної постанови, і як наслідок до Положення, неодноразово вносилися зміни.

Станом на момент звернення позивача до суду, відповідна постанова була чинною в редакції від 13.09.2017, яка діяла з 03.10.2017.

Саме про визнання нечинними окремих положень Постанови у редакції від 13.09.2017 (по тексту - Постанова), останні зміни до якої внесені вказаного числа постановою № 735 Кабінету Міністрів України, і наголошується позивачем в прохальній частині позовної заяви б/н від 27.11.2017.

Суд звертає увагу, що спірні приписи (редакції по суті змісту) Положення вносилися згідно наступних постанов КМ України:

№ 300 від 26.04.2017 - абзац одинадцятий пункту 14 (з'явився у відповідній частині). Надалі, вказаний пункт (відповідні речення) видозмінювався згідно постанов: № 609 від 18.08.2017 та № 735 від 13.09.2017;

№ 319 від 27.04.2016 - абзац третій пункту 15. Потім до абзацу вносилися зміни згідно постанови № 300 від 26.04.2017;

№ 319 від 27.04.2016 - абзац другий пункту 20. Станом на 13.09.2017 змін до абзацу не вносилося;

№ 319 від 27.04.2016 - абзац дев'ятий пункту 20. До вказаного абзацу до 13.09.2017 змін не додавалось.

Таким чином, починаючи з 27.04.2016 оскаржувані пункти Положення отримували правовий зміст, визначений в редакції Постанови від 13.09.2017, яка оскаржується позивачем.

Позивач зазначає, що з положень абзацу одинадцятого п. 14, абзацу третього п. 15, абзацу другого п. 20, абзацу дев'ятого п. 20 Положення, що кореспондуються між собою, видно, що КМ України фактично ввів окремий механізм припинення надання субсидії внаслідок отримання органом, що призначає таку субсидію, відомостей про наявність у отримувача субсидії заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. На думку ОСОБА_1, введений КМ України, спірними Положеннями Постанови, механізм припинення надання субсидії внаслідок отримання органом, що призначає таку субсидію, відомостей про наявність у отримувача субсидії заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, порушує принципи, визначені ст. 20 та ст. 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також виходить за межі повноважень, наданих КМ України ст. 5 та ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивач зауважує, що відповідач встановив нову вимогу, не передбачену законодавством з огляду на мету призначення субсидій, якою додатково обмежив права громадян на отримання таких субсидій і вийшов за межі своїх повноважень щодо встановлення порядку призначення та надання субсидій. Відтак, прийнятий КМ України нормативно-правовий акт у відповідній частині суперечить духу правових норм, що регулюють дані правовідносини. Позивач також висловлює правову позицію про те, що аналіз вказаних в позові норм Положення свідчить, що даним нормативно-правовим актом встановлено додаткові вимоги та обмеження порівняно із законом при призначенні та наданні субсидій, що призводять до протиправного позбавлення таких субсидій осіб, що потребують їх внаслідок скрутного матеріального стану. Відповідно до цього, викладені норми Положення обмежують позивача та інших осіб, що є суб'єктами даних правовідносин, зокрема, в правах на соціальний захист як малозабезпечених громадян, а також порушує принцип рівності, передбачений ст. 24 Конституції України. Відповідні обставини стали підставами позову.

У відзиві відповідач наголошує, що відповідно до абзацу другого частини третьої статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України, а тому безпідставними є твердження позивача про відсутність у Кабінету Міністрів України компетенції у згаданій сфері. Відповідач відзначає, що умови, які встановлені Постановою КМ України, щодо сплати заборгованості за спожитті житлово-комунальні послуги для надання субсидій, відповідають чинному законодавству.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на такому.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою, та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Суд вказує, що факт отримання позивачем житлової субсидії підтверджується наявною в справі довідкою від 17.06.2017 з особової справи № 26332 ОСОБА_1, що свідчить про те, що останній є суб'єктом правовідносин, в яких застосовується Постанова. Дані обставини не заперечуються відповідачем.

Пунктами 1-4 Положення передбачено, що відповідний нормативно-правовий акт визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Субсидія є безповоротною і її отримання не пов'язане і не тягне за собою зміни форми власності житла. Право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). У сільській місцевості приймання заяв з необхідними документами для призначення субсидій та передачу їх відповідним структурним підрозділам з питань соціального захисту населення здійснюють уповноважені особи, які визначаються виконавчими органами сільських і селищних рад. Субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу. У разі призначення субсидії пільги з оплати житлово-комунальних послуг та придбання твердого палива і скрапленого газу особам, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні (будинку), у період її отримання не нараховуються. Інформація про зазначених осіб подається підприємствам - виробникам/виконавцям житлово-комунальних послуг та вноситься до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. В окремих випадках за рахунок коштів, передбачених для надання субсидій, виходячи з конкретних обставин субсидії можуть призначатися структурними підрозділами з питань соціального захисту населення непрацездатним особам, які проживають самі, на понаднормову площу житла за рішеннями районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або комісій, які ними утворюються. Рішення про призначення (непризначення) субсидій у таких випадках приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї і переглядається у разі зміни складу осіб, зареєстрованих у такому приміщенні, працевлаштування таких осіб або виникнення в них інших джерел доходів. Положення про комісії затверджують органи, які їх утворили.

З наведених приписів Положення випливає про: загальні умови призначення та порядок надання громадянам субсидій, її природу; осіб, на яких поширюється право на отримання субсидії; суб'єктів, які призначають субсидії та здійснюють контроль за їх цільовим використанням; питання порядку призначення субсидій.

Згідно речень третього-п'ятого абзацу 11 пункту 14 Положення, у разі отримання інформації про прострочену понад два місяці заборгованість з оплати послуг, загальна сума якої перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, субсидія на наступний строк не призначається, про що структурний підрозділ з питань соціального захисту населення інформує особу. Якщо протягом двох місяців з дати інформування про непризначення субсидії на наступний строк громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (у тому числі до винесення рішення судом), субсидія призначається з дати закінчення дії попередньої субсидії, в іншому випадку - з місяця, в якому громадянин документально підтвердив сплату заборгованості або укладення договору. Зазначений строк може бути продовжений на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або комісії, яка ними утворюється, за наявності поважних причин.

Відповідно до абзацу третього пункту 15 Положення, громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії (крім випадків нарахування плати за послугу з централізованого опалення за відсутності засобів обліку теплової енергії з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря відповідно до пунктів 40 - 48 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 (Офіційний вісник України, 2005 р., N 30, ст. 1811), коли одержувач субсидії повинен щомісяця сплачувати за централізоване опалення обов'язкову частку платежу). Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується підприємством - виробником/виконавцем як оплата послуг, у тому числі обов'язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди. Підприємство - виробник/виконавець послуги зобов'язане зазначати суму переплати за послугу у платіжних документах одержувачам субсидії.

У відповідності до абзацу другого пункту 20 Положення, надання раніше призначеної субсидії припиняється за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об'єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов'язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини.

У разі коли через несплату громадянином вартості фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг припинено, громадянин набуває право на її призначення на наступний період після подання документів, що підтверджують погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії (абзац дев'ятий пункту 20 Положення).

Викладені в сукупності приписи п.п. 14,15, 20 Положення свідчать, що вони стосуються правових питань, що стосуються: розрахунків субсидії; зобов'язань осіб, яким призначено субсидію; порядку припинення надання раніше призначеної субсидії і набуття права на її призначення на наступні періоди.

Суд зауважує, що станом на момент внесення відповідних змін до Постанови, викладеної у редакції від 13.09.2017, оспорювані приписи Положення якої вносилися змінами починаючи з 27.04.2016, діяли положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 16.07.2015 (статтю 32 доповнено новою частиною третьою згідно із Законом України від 15.07.2015 № 615-VIII, який вводився в дію з 01.10.2015) (далі - Закон-1 або Закон від 16.07.2015).

З преамбули вказаного закону видно, що він визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Під житлово-комунальними послугами, згідно ст. 1 Закону від 16.07.2015, розуміється результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги вживаються в значенні як результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За ч.ч. 1-3 ст. 32 Закону-1, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. При нарахуванні субсидії споживачам, які беруть (брали) безпосередню участь у проведенні антитерористичної операції, та/або членам сімей, які звертаються за призначенням житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, до сукупного доходу не враховуються: 1) отримані ними у період безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції грошове забезпечення та інші виплати і види соціальної допомоги, що здійснюються працівникам правоохоронних органів, військовослужбовцям та працівникам Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, іншим працівникам утворених відповідно до закону військових формувань; 2) отримана ними у період та/або після безпосередньої участі у проведенні антитерористичної операції благодійна допомога незалежно від розміру та джерела походження.

Зазначеними нормами Закону від 16.07.2015 в їх сукупності регулюються питання плати за житлово-комунальні послуги, яка нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, положеннями ч. 3 ст. 32 Закону-1 також передбачено, що порядок призначення та надання житлових субсидій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, станом на 01.10.2015 були діючими положення Закону-1, які надавали право КМ України встановлювати порядок призначення та надання житлових субсидій.

Відповідна редакція Закону-1 була чинна станом як на момент внесення змін до Постанови починаючи з 27.04.2016, так і на момент прийняття КМ України Постанови від 13.09.2017, яка, в свою чергу, була чинною станом на момент звернення позивача до суду.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги передбачене Законом-1 право КМ України встановлювати порядок призначення та надання житлових субсидій, з урахуванням чинності положень Закону від 16.07.2015 на дату прийняття відповідних змін до Постанови, невмотивованими є твердження позивача щодо відсутності у відповідача повноважень в частині врегулювання питань у відповідній сфері суспільних правовідносин.

Частиною 3 статті 264 КАС України визначено, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

На час розгляду справи Постанова в редакції від 13.09.2017 не втратила чинності, втім змістовні приписи Положення викладені у абсолютно новій редакції, зокрема: «Про порядок призначення житлових субсидій», яка затверджена постановою № 329 від 27.04.2018 КМ України. Вказана нова редакція Положення визначає нові умови призначення та порядку надання громадянам житлових субсидій.

В період з 27.04.2018 (прийняття постанови) та станом на момент винесення судом рішення, від позивача не надходило заяви/клопотань, пов'язаних зі зміною предмету чи підстав позову, право на що забезпечується положеннями КАС України.

Окремо судом відмічається, що процедурні питання з приводу прийняття Постанови, як такої, позивачем, зважаючи на викладені підстави позову, не оскаржуються.

Статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, з урахуванням того, що Положення Постанови від 13.09.2017 викладено в новій по суті редакції, з чого випливають оновлені юридичні аспекти, що регулюють правові питання, які пов'язані з житловими субсидіями, та, як наслідок, породжують певні юридичні наслідки до осіб, які є суб'єктами цих правовідносин, зважаючи, що Положення «Про порядок призначення житлових субсидій», яке затверджене постановою № 329 від 27.04.2018 КМ України, не є предметом оскарження у даній справі, як, між іншими, і редакція відповідної постанови, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя К.С. Пащенко

Суддя О.М. Чудак

Суддя Т.І. Шейко