Справа № 332/8/18(2-а/332/10/18)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2018-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2018 рокусправа № 332/8/18(2-а/332/10/18)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Божко Л.А.

судді: Лукманова О.М. Дурасова Ю.В.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2018 р. (суддя Сінєльнік Р.В., повний текст рішення складено 26.01.2018 р.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення

в с т а н о в и В:

03.01.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, де посилаючись на те, що 01.11.2017 р. т.в.о. начальника Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області Тухікян Ю.С. ухвалила рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, зобов'язавши ОСОБА_4 покинути територію України у термін до 29.11.2017 р. Оскільки не згоден з прийнятим рішенням звернувся до суду, де просив визнати протиправним та скасувати рішення т.в.о. начальника Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області Тухікян Ю.С. від 01.11.2017 р. про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, зобов'язавши ОСОБА_4 покинути територію України у термін до 29.11.2017 р.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2018 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2018 р., прийняти нову постанову, де задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на той факт, що в оскаржуваному рішенні не зазначено в яку країну він повинен повернутися, оскільки народився в м. Тбілісі, а є громадянином Республіки Вірменії.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області проти задоволення апеляційної скарги заперечували, інші особи, які приймають участь у справі, до суду не з'явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2017 р. т.в.о. начальника Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області Тухікян Ю.С. ухвалила рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, зобов'язавши ОСОБА_4 покинути територію України у термін до 29.11.2017 р.

В описовій частині даного рішення зазначено, що 01.11.2017 р. до Заводського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області надійшло звернення від Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про вирішення питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та прийняття рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перевірки законності перебування на території України встановлено, що 11.06.2013 р. громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_1 отримав закордонний паспорт громадянина Республіки Вірменії, строком дії до 11.06.2023 р., виданий Посольством Вірменії в Україні та не виїхав за межі України, в зв'язку з тим, що не має ніяких родичів та місця проживання на території Вірменії.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 р. народився в с. Шаумян Марнеульського району Грузинської ССР, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 р. народилася ОСОБА_7, яка 19.08.2006 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 в Заводському відділі реєстрації актів цивільного стану, про що свідчать відповідно свідоцтво про народження НОМЕР_2 та свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 у віці 87 років померла ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в м. Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4

Судом встановлено, що батько позивача, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 р. помер у м. Запоріжжя.

Довідка Посольства Республіки Вірменії в Україні підтверджує, що за даними державного реєстру населення Республіки Вірменії, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не має прописки на території Республіки Вірменії.

Відповідно статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що « 3) возз'єднання сім'ї - в'їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім'ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім'ї в Україні, з метою спільного проживання сім'ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України;…».

Як слідує з матеріалів справи, мати позивача ОСОБА_6, батько ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_9 в дев'яності роки прибули з Грузії до України на постійне проживання, набули громадянства та постійно мешкали в Україні. В 1996 р. позивач також прибув з Грузії до України з метою возз'єднання сім'ї для подальшого проживання з батьками та сестрою в Україні у м. Запоріжжі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач був прописаний у Заводському районному відділі м. Запоріжжя з 23.01.1996 р. до 23.04.1996 р. по вул. Історичній,37 (гуртожиток).; потім прописаний за тією ж адресою 09.06.1996 р. до 09.01.1997 р., виписаний 10.01.1997 р. та 24.01.1997 р. позивач зареєстрований у ВПРІ МР УМВС в Запорізькій області до 24.04.1997 р.

Також встановлено, що 01.11.2017 р. т.в.о. начальника Заводського РВ Державної міграційної служби України Тухікян Ю.С. складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МЗП 136026, про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою АДРЕСА_1 без документів на право проживання в Україні.

Постановою т.в.о. начальника Заводського РВ Державної міграційної служби України Тухікян Ю.С. про накладення адміністративного стягнення ПН МЗП 136026 від 01.11.2017 р., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1 без документів на право проживання в Україні на підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МЗП 136026 від 01.11.2017 р., постановила відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП на ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Копію постанови ОСОБА_4 отримав 01.11.2017 р. Дата набрання постановою законної сили 10.11.2017 р.

Судом встановлено, що 01.11.2017 р. Рішенням про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, керуючись ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», т.в.о. начальника Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області Тухікян Ю.С. зобов'язала ОСОБА_1 покинути територію України у термін до 29.11.2017 р.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон №3773) іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із ч.1 ст.3 вищезазначеного Закону іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

За змістом ч.15 ст.4 даного Закону іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

При цьому, документами, що засвідчують законність перебування іноземця, особи без громадянства на території України, можуть бути посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання.

Статтею 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що « 1. Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення».

Отже, наведені вище вимоги Закону покладають на органи, які розглядають питання про примусове повернення іноземців або осіб без громадянства, суб'єктів владних повноважень обов'язок проведення всебічної перевірки.

Однак, як вбачається з матеріалів позивач, будучи громадянином Республіки Вірменії, з 24.12.1995 р. проживає на території України, в період часу з 24.04.1997 р. по теперішній час реєстрація місць проживання ОСОБА_1 - відсутня, але фактичне місце проживання як в момент прибуття, так і на даний час є вул. Історична,37 (гуртожиток) м. Запоріжжя.

Також судом встановлено, що з 24.04.1997 р. по даний час позивач проживає без документів на право проживання в Україні.

Крім того, судом встановлено, що відповідно Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців в країну походження або третю країну приймається, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців.

Судом встановлено, що 01.11.2017 р. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, видавши копію постанови для ознайомлення та можливого оскарження, а також, на підставі прийнятих протоколу та постанови, якою встановлено факт порушення позивачем законодавства про правовий статус іноземця, та яка не набрала законної сили, в той же день, порушуючи права позивача на оскарження постанови, відповідачем прийнято рішення про примусове повернення за межі України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності від 01.11.2017 р. на момент прийняття оскаржуваного рішення, станом на 01.11.2017 р. - не набрала чинності, в зв'язку з чим у відповідача не було підстав вважати доведеним правопорушення, вчинене позивачем 01.11.2017 р., а тому оскаржуване рішення відповідача про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 не може бути визнано таким, що прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що відповідачем всупереч ст. 77 ч.2 КАС України, не доведено правомірність своїх дій, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 315,317,321,322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2018 р. - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати рішення т.в.о. начальника Заводського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області Тухікян Ю.С. від 01.11.2017 р. про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, де зобов'язано ОСОБА_4 покинути територію України у термін до 29.11.2017 р.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Ю.В. Дурасова