Справа № 264/1432/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року справа № 264/1432/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

донецький апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого Сіваченка І.В., суддів: Сухарька М.Г., Шишова О.О., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Луценка Ігоря Вікторовича на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2018 року (повний текст складено 18 травня 2018 року в м. Маріуполь) у справі № 264/1432/18 (головуючий І інстанції Пустовойт Т.В.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Луценка Ігоря Вікторовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Луценка Ігоря Вікторовича, в якому просив: визнати протиправними дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати постанову серії ЕАА №331058 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та закриття провадження у справі (а.с. 2-4).

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність спірної постанови у зв'язку з відсутністю доказів здійснення ним порушення вимог п. 8.7.3ґ ПДР.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2018 року зазначений позов задоволений: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 20 березня 2018 року серії ЕАА № 331058 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП; закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с. 35-36).

Відповідачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій він просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, встановлення судом недоведених обставин, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на те, що факт вчинення позивачем порушення п.8.7.3 ґ ПДР підтверджується відеозаписом, зробленому за допомогою технічного приладу, закріпленому на патрульному автомобілі (а.с. 37-41).

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 20 березня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 331058 інспектором 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Донецькій області Луценком І.В. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за те, що він 20 березня 2018 року о 13-30 год., керуючи автомобілем Lexus RX 350 біля будинку № 92 по пр. Миру в м. Маріуполі, здійснив проїзд перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Спірним у справі є факт вчинення позивачем порушення п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху та, як наслідок, правомірність прийняття відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 331058 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення, полягало у проїзді перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофору.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України. Зокрема, такими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

З оглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису від 20.03.2018 року вбачається, що автомобіль Lexus RX 350 здійснював рух по пр. Миру м. Маріуполя, проте момент перетинання цим автомобілем перехрестя (стоп-лінії) при зміні сигналів світлофору з зеленого на жовтий, розгледіти не можливо через велику відстань автомобілю поліцейських, з якого здійснювався запис на відеорегістратор, від зазначеного автомобілю. Тому, враховуючи зазначені обставини, надати оцінку обставинам можливого правопорушення та відповідно законності винесення постанови працівником поліції у суду об'єктивної можливості не має.

Отже, до суду будь-яких доказів безпосереднього вчинення позивачем правопорушення надано не було, що є підставою для скасування прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі встановлених обставин та аналізу вищенаведених норм КУпАП та ПДР в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність спірної постанови відповідача, внаслідок чого позовні вимоги про скасування постанови відповідача серії ЕАА №331058 від 20 березня 2018 підлягають задоволенню, а провадження у справі - закриттю з огляду на вимоги п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

На підставі встановлених обставин справи в сукупності з наведеними вище нормами матеріального закону, якими регулюються спірні відносини, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції за суттю вимог вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.2 ст.77, ч.3 ст.272, п.3 ч.3 ст.286, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.ст. 321, 322, ч.1 ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України Луценка Ігоря Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18 травня 2018 року у справі № 264/1432/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 10 липня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Сіваченко

Судді: М.Г. Сухарьок

О.О. Шишов