Справа № 149/731/18
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 149/731/18

Головуючий у 1-й інстанції: Войнаревич М.Г.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

11 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (далі адміністративна комісія), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення №4 від 27.03.2018, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ні фактичних обставин справи, ні наданих позивачем доказів.

10.07.2018 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено, що твердження позивача в тій частині, що його не ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки протокол зачитано на засіданні адміністративної комісії під час розгляду адміністративної справи, де був присутній і ОСОБА_2

Також відповідач посилається на пояснення ОСОБА_3, яка працює кухарем-офіціантом в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить, позивачу, де остання підтвердила, що дрова, які ОСОБА_2 привіз для опалення приміщення кафе, були вигружені неподалік, на земельній ділянці загального користування.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи , в судове засідання не з'явилися.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що 27.02.2018 поліцейським СРПП Хмільницького ВП Сорокою Н.С. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано порушення останнім правил благоустрою с. Уланів Хмільницького району, а саме- розташування сільськогосподарської техніки та лісматеріаліву на території земель Уланівської сільської ради, чим вчинено правопорушення, передбачене cт. 152 КУпАП.

На підставі вказаного протоколу адміністративною комісією винесено постанову про адміністративне правопорушення №4 від 27.03.2018, яка оскаржена позивачем в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що наданими відповідачем доказами доведено, що у спірних правовідносинах адміністративна комісія діяла у відповідності до діючого законодавства та в межах наданих повноважень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить із наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 152 КУпАП передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

При цьому, відповідно до статті 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів " встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 41 Закону передбачено, що до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Норма ст. 34 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" дає визначення, що правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким встановлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

У ч.2 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" зазначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 18 Закону "Про благоустрій населених пунктів" , підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані:

1) утримувати в належному стані території, надані їм в установленому законом порядку;

2) утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об'єкти благоустрою (їх частини);

3) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини;

4) усувати на закріплених за ними об'єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку;

5) проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об'єктів благоустрою (їх частин);

6) у процесі утримання об'єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об'єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані;

7) відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

При цьому, згідно ч. 1 статті 16 вказаного Закону, на об'єктах благоустрою категорично забороняється:

1) виконувати роботи без дозволу у разі, якщо обов'язковість його отримання передбачена законом;

2) самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева;

3) вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг;

4) складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків;

5) самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо;

6) встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Міністерства внутрішніх справ України;

7) влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів;

8) випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях;

9) здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).

Разом з цим, ч.1 ст. 218 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103 1 - 104 1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149 152 розглядають адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

За правилами ч.1 ст.283 КУпАП постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які призначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. В свою чергу ознаки складу правопорушення об'єднуються в чотири групи (елементи), що характеризують: об`єкт правопорушення; об'єктивну сторону правопорушення; суб'єкт правопорушення; суб'єктивну сторону правопорушення.

Наявність всіх перелічених елементів обов'язкова для кваліфікації конкретного вчинку в якості адміністративного правопорушення. Якщо хоча б один з них відсутній чи не відповідає тим властивостям, які передбачені відповідною статтею Особливої частини КУпАП, то вказаний вчинок не є адміністративним правопорушенням.

Так, в оскаржуваній постанові зазначено, що 27.02.2018 біля 09:30 в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 порушив благоустрій населеного пункту, а саме-розташував сільськогосподарську техніку та лісові матеріали на території земель Уланівської сільської ради, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення винесена на підставі наступних доказів: протокол про адміністративне правопорушення від 27.02.2018, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, фотознімків, договору оренди землі.

Із наданого відповідачем витягу з протоколу №2 засідання адміністративної комісії слідує, що позивач був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, на розгляд справи про адміністративне правопорушення були запрошені свідки ОСОБА_6-сільський голова, ОСОБА_7- інспектор поліції та ОСОБА_8-житель с.Уланівка.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_7, та ОСОБА_8 були свідками вчинення правопорушення ОСОБА_2, пояснення у останніх інспекторами СРПП не відбирались. Натомість, свідки, письмові пояснення яких наявні в матеріалах справи, на засідання адміністративної комісії не запрошувались.

Колегія суддів звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_9, однак в протоколі відсутні посилання на документи, на підставі яких встановлено цих осіб.

В той же час ні в протоколі, ні в спірній постанові не вказано конкретно об'єкт вчиненого правопорушення, а також відомості про те, які саме норми правил благоустрою, передбачені Законом України "Про благоустрій населених пунктів" порушив позивач.

Разом з тим, під час розгляду адміністративної справи, комісією залишено поза увагою ту обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано точне місце вчинення адмінправопорушення, а лише зазначено, що земельна ділянка розташована на території земель Уланівської сільської ради.

Колегія суддів вважає неналежним доказом пояснення свідка ОСОБА_3, яка працює кухарем-офіціантом в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що остання володіє інформацією про розмір орендованої земельної ділянки та її межі.

Крім того, відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження того, що транспортні засоби, які знаходились на земельній ділянці, розташованій на території земель Уланівської сільської ради, належать саме ОСОБА_2

Водночас, із наявних матеріалів фотозйомки не вбачається відомостей про час та місце їх здійснення, а отже колегія суддів не може вважати такий доказ у справі як належний та допустимий.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову адміністративної комісії №4 від 27.03.2018 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 850 грн. за порушення статті 152 КУпАП.

За приписами ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст.77, 205, 243, 264, 272, 286, 308, 311,317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №4 від 27.03.2018 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2-закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.