Справа № П/811/297/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2018 рокусправа № П/811/297/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: суддя-доповідач: Шальєва В.А.

судді: Білак С.В. Чумак С.Ю.

секретар судового засідання: Кязимова Д.В.

за участі представника позивача Кравець І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. (суддя Пасічник Ю.П.) в справі № П/811/297/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Темп-Транс» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп-Транс» звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі - ГУ ДФС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.10.2017 р. № 1 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 271352 грн., в тому числі за основним платежем - 180908 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 90454 грн., № 1 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 251262 грн., в тому числі за основним платежем - 167508 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 83754 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області № 1 від 10.10.2017 р. та № 1 від 10.10.2017 р.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги податкову інформацію стосовно контрагентів позивача, яка підтверджує, що задекларовані позивачем господарські операції із придбання позивачем товарів та послуг у ТОВ Ларедо Інвестмент» та ТОВ «Аста Юа» мають нереальний характер, а первинні документи, якими позивач підтверджує фактичне здійснення господарських операцій, є недостовірними. Факт перерахування позивачем коштів на адресу контрагентів за відсутності реального постачання товарів та послуг не може зменшувати фінансовий результат до оподаткування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

До судового засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності визначення податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Лоредо Інвестмент» за грудень 2016 р. та ТОВ «Аста Юа» за травень 2017 р. та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображені обсягів зазначених взаємовідносин в податкових деклараціях з податку на прибуток за 2016 рік та за півріччя 2017 року, за результатами якої складено акт від 21.09.2017 р. № 5/11-28-14-11/37714210. Висновками акту перевірки встановлено порушення: пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 5, п. 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», внаслідок неправомірного визначення показників Звіту про фінансові результати, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування всього у сумі 1005048 грн., в т.ч. за 2016 рік у сумі 315780 грн., за півріччя 2017 рік у сумі 689268 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 180908 грн., в т.ч. за 2016 рік у сумі 56840 грн., за півріччя 2017 року у сумі 124068 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 167508 грн., у тому числі за грудень 2016 р. на суму 47560 грн., лютий 2017 р. в сумі 5070 грн., за травень 2017 р. на суму 114878 грн. за рахунок завищення податкового кредиту.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення: від 10.10.2017 р. № 1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 271362,00 грн. (за основним платежем - 180908 грн., штрафними санкціями - 90454 грн.); від 10.10.2017 р. та № 1, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 251262,00 грн. (за основним платежем - 167508 грн., штрафними санкціями - 83754 грн.).

Висновки відповідача ґрунтуються на аналізі податкової інформації, отриманої від інших органів ДФС, щодо перевірки контрагентів ТОВ «Лоредо Інвестмент» і ТОВ «Аста Юа» за ланцюгом постачання. Зважаючи на вказану інформацію, відповідач дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Лоредо Інвестмент» і ТОВ «Аста Юа» за перевірений період не відбулися, а відображені тільки на первинних документа, що не дає право платнику податків на формування складу податкового кредиту за відсутності фактичного здійснення операцій з придбання товарів саме у ТОВ «Лоредо Інвестмент» і ТОВ «Аста Юа».

Також судом першої інстанції встановлено, що 15.12.2016 р. між позивачем та ТОВ «Ларедо Інвестмент» укладено договір про надання послуг № 19/16 щодо обслуговування залізничних вагонів, виконання якого суд першої інстанції вважав доведеним заявкою на промивку пропарку вагонів, актами прийому-передачі виконаних робіт, податковими накладними від 19.12.2016 р. № 31, від 20.12.2016 р. № 151.

15.12.2016 р. між позивачем та ТОВ «Ларедо Інвестмент» укладено договір про надання послуг № 24/19 щодо ведення передпродажної підготовки та виявлення недоліків запасних частин вантажних вагонів, фактичне виконання умов якого суд першої інстанції вважав доведеним звітом про проведення передпродажної підготовки та виявлення недоліків запасних частин вантажних вагонів, актом прийому-передачі виконаних робіт, податковою накладною від 22.12.2016 р. № 92.

Розрахунки між позивачем та ТОВ «Ларедо Інвестмент» здійснено шляхом укладання договорів про відступлення права вимоги № 15 від 20.01.2017 р. та № 14 від 20.01.2017 р. Розрахунки між позивачем та новим кредитором ТОВ «Сувон Трейд» здійснено в безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень від 23.01.2017 р. № 4431, № 4430.

Результати послуг, одержаних позивачем від ТОВ «Ларедо Інвестмент», використано в господарській діяльності позивача шляхом надання послуг їх кінцевим споживачам.

28.04.2017 р. між позивачем та ТОВ «Аста Юа» укладено договір надання послуг № 257/1 з нанесення трафаретів на вагони, виконання послуг за яким суд першої інстанції вважав доведеним актом приймання виконаних послуг від 31.05.2017 р. № 1488, податковою накладною від 31.05.2017 р. № 1488, копіями платіжних доручень.

25.04.2017 р. між позивачем та ТОВ «Аста Юа» укладено договір надання послуг № 257, фактичне виконання якого суд першої інстанції вважав доведеним звітом про проведення передпродажної підготовки та виявлення недоліків запасних частин вантажних вагонів, актом надання послуг, актами наданих послуг та податковими накладними, платіжними документами про здійснення розрахунків.

Результати послуг, одержаних позивачем від ТОВ «Аста Юа», використано в господарській діяльності позивача шляхом надання послуг їх кінцевим споживачам.

Встановивши реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Ларедо Інвестмент», ТОВ «Аста Юа», суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДФС проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Темп-Транс» з питань правильності визначення податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Ларедо Інвестмент» за грудень 2016 р., ТОВ «Аста Юа» за травень 2017 р. та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в податкових деклараціях з податку на прибуток за 2016 рік та за півріччя 2017 року, за результатами якої складено акт № 5/11-28-14-11/37714210 від 21.09.2017 р., за висновками якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ «Темп-Транс» пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. п. 5, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 «Зобов'язання», внаслідок чого неправомірно визначені показники звіту про фінансові результати, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування всього в сумі 1005048 грн., в тому числі за 2016 р. в сумі 315780 грн., за півріччя 2017 р. в сумі 689268 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 180908 грн., в тому числі за 2016 р. в сумі 56840 грн., за півріччя 2017 р. в сумі 124068 грн., внаслідок заниження інших доходів за 2016 р. в сумі 315780 грн. за рахунок не включення доходу від вартості безоплатно одержаних активів невідомого походження по взаємовідносинах з ТОВ «Ларедо Інвестмент»; заниження інших доходів за півріччя 2017 р. в сумі 689268 грн. за рахунок не включення доходу від вартості безоплатно одержаних активів невідомого походження по взаємовідносинах з ТОВ «Аста Юа»; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в частині заниження податку на додану вартість всього на суму 167508 грн., в тому числі за грудень 2016 р. в сумі 47560 грн., за лютий 2017 р. в сумі 5070 грн., за травень 2017 р. в сумі 114878 грн., за рахунок завищення податкового кредиту, а саме у зв'язку з проведенням нереальної (безтоварної) операції господарської операції з придбання ідентифікованого товару/послуг у ТОВ «Ларедо Інвестмент» та ТОВ «Аста Юа», введення в обіг якого (первинний продаж) не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюгу його продажу.

На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДФС 10.10.2017 р. прийняті податкові повідомлення-рішення: № 1 про збільшення ТОВ «Темп-Транс» суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі 271352 грн., в тому числі за основним платежем - 180908 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 90454 грн., № 1 про збільшення ТОВ «Темп-Транс» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в загальному розмірі 251262 грн., в тому числі за основним платежем - 167508 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 83754 грн.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, підставою збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток та податку на додану вартість спірними податковими повідомленням-рішення є висновок контролюючого органу про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Лоредо Інвестмент» і ТОВ «Аста Юа», відображення господарських операцій тільки на первинних документа, що не дає права платнику податків на формування складу податкового кредиту за відсутності фактичного здійснення операцій з придбання товарів саме у ТОВ «Лоредо Інвестмент» і ТОВ «Аста Юа».

Судом встановлено, що 15.12.2016 р. між ТОВ «Темп-Транс» та ТОВ «Ларедо Інвестмент» укладено договір про надання послуг № 19/16, предметом якого є обслуговування залізничних вагонів. Протоколом від 15.12.2016 р. між сторонами договору узгоджена ціна послуг з зовнішньої обробки залізничних вагонів.

Позивачем ТОВ «Ларедо Інвестмент» надано заявку на промивку восьми вагонів.

Фактичне отримання позивачем послуг з промивки вагонів підтверджено актами прийому-передачі виконаних робіт із зовнішньої обробки вагонів, податковими накладними від 19.12.2016 р. № 31, від 20.12.2016 р. № 151.

15.12.2016 р. між позивачем та ТОВ «Ларедо Інвестмент» укладено договір про надання послуг № 24/19 щодо ведення передпродажної підготовки та виявлення недоліків запасних частин вантажних вагонів, предметом якого є виконання передпродажної підготовки та технічного обслуговування запасних частин вантажних вагонів колії 1520 мм, що закуповуються позивачем для надання послуг третім особам, щодо організації та проведення поточних та планових ремонтів вантажних вагонів та вагоноремонтних підприємствах ДП «Укрзалізниця». Додатком № 1 до договору від 15.12.2016 р. сторонами визначена ціна послуг.

Фактичне отримання позивачем послуг за вказаним договором підтверджено звітом про проведення передпродажної підготовки та виявлення недоліків запасних частин вантажних вагонів від 20.12.2016 р., актом прийому-передачі виконаних робіт, податковою накладною від 22.12.2016 р. № 92.

Розрахунки між позивачем та ТОВ «Ларедо Інвестмент» проведені шляхом укладання договорів про відступлення права вимоги № 15 від 20.01.2017 р. та № 14 від 20.01.2017 р. Розрахунки між позивачем та новим кредитором ТОВ «Сувон Трейд» здійснено в безготівковому порядку, що підтверджено копіями платіжних доручень від 23.01.2017 р. № 4431, № 4430.

Отримані позивачем послуги оприбутковані в бухгалтерському обліку.

Використання позивачем отриманих від ТОВ «Ларедо Інвестмент» послуг у господарській діяльності доводиться наступним чином.

01.05.2015 р. між позивачем та ТОВ «Сідрейл» укладено договір надання послуг № 57/15 з організації планового та поточного ремонту вантажних вагонів, виконання якого підтверджено копіями фінансово-господарських документів, податковими накладними. Також позивачем укладено з ТОВ «РТК-Україна» договір про надання послуг № 01/16 від 31.12.2015 р. з організації планового та поточного ремонту вантажних вагонів, фактичне виконання якого підтверджено копіями фінансово-господарських документів, податковими накладними. Позивачем укладено договір надання послуг № 3/16 від 29.02.2016 р. з ТОВ «БЛС Груп» з організації планового та поточного ремонту вантажних вагонів, факт виконання яких підтверджено копіями фінансово-господарських документів, податковими накладними.

Тобто, суд вважає доведеним використання позивачем придбаних у ТОВ «Ларедо Інвестмент» послуг в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності шляхом надання послуг їх кінцевим споживачам.

25.04.2017 р. між ТОВ «Темп-Транс» та ТОВ «Аста Юа» укладено договір надання послуг № 257, предметом якого є передпродажна підготовка та технічне обслуговування запасних частин вантажних вагонів.

Фактичне отримання позивачем послуг підтверджено звітом про проведення передпродажної підготовки та виявлення недоліків запасних частин вантажних вагонів, актом надання послуг, актами наданих послуг та податковими накладними, платіжними документами про здійснення розрахунків.

28.04.2017 р. між ТОВ «Темп-Транс» та ТОВ «Аста Юа» укладено договір надання послуг № 257/1, предметом якого є нанесення трафаретів на вагони.

Фактичне отримання позивачем послуг за цим договором підтверджено актом приймання виконаних послуг від 31.05.2017 р. № 1488, податковою накладною від 31.05.2017 р. № 1488, копіями платіжних доручень про здійснення оплати послуг.

Основним видом діяльності ТОВ «Темп-Транс» є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, а також допоміжне обслуговування наземного транспорту.

Результати послуг, одержаних позивачем від ТОВ «Аста Юа», використано в власній господарській діяльності позивача шляхом надання послуг їх кінцевим споживачам. Так, 20.03.2017 р. між позивачем та ТОВ «РТК-Україна» укладено договір надання послуг № 2017-03-20/ОДВ/01, факт виконання яких підтверджено копіями фінансово-господарських документів, податковими накладними. Крім того, позивачем та ПАТ «Миронівський завод по виготовленню круп і комбікормів» укладено договір про надання послуг № 05/17 від 21.02.2017 р., виконання яких підтверджено копіями фінансово-господарських документів, податковими накладними.

Витрати щодо придбання послуг за спірними господарськими операціями позивачем віднесено до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток, а податок на додану вартість, сплачений у складі вартості товару та послуг, - до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів.

Сплачений у ціні послуг податок на додану вартість позивачем віднесено до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів.

Документи, складені за результатами здійснення спірних господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України в редакції, чинній на грудень 2016 р., об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Підпунктом 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України в редакції, чинній з 01.01.2017 р., об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затверджене наказом Міністерства фінансів України 31.12.1999 р. № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за № 27/4248 (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 5-7 цього Положення витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно з п. 9 Положення не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов'язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Оскільки формування позивачем витрат звітних періодів за спірними господарськими операціями підтверджено відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, ці витрати здійснені для подальшого використання у власній господарській діяльності, наявні у позивача документи є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність порушень з боку позивача при формуванні витрат.

Правомірність визначення складу витрат у звітних періодах вказує на правомірність визначення позивачем показників звіту про фінансові результати в контексті спірних господарських операцій, відповідно, висновок контролюючого органу про заниження платником податку фінансового результату до оподаткування є неправильним, що свідчить про неправомірність збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на прибуток.

Правомірність формування витрат обумовлює правомірність формування податкового кредиту позивачем по господарським операціям з тими самими контрагентами.

Як встановлено п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній до 01.01.2017 р., до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу у зазначеній редакції датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 цього кодексу у вказаній редакції податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України в редакції, чинній з 01.01.2017 р., до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу у вказаній редакції датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За приписами п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу в зазначеній редакції податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Видача позивачу постачальниками належним чином оформлених податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, не є спірним питанням.

Отримавши податкову накладну, покупець набув право на включення суми податку, вказаній в цій накладній, до складу податкового кредиту.

В цьому випадку суми податку на додану вартість, які підлягали сплаті у зв'язку з придбанням послуг, підтверджені податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому такі суми підлягають включенню до складу податкового кредиту.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, суд вважає необґрунтованими та зазначає, що ці доводи є аналогічними доводам, які викладались контролюючим органом у запереченнях проти позову.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції встановлених в ході перевірки обставин, зокрема, щодо взаємовідносин з контрагентами з ознаками сумнівності, суд вказує на таке.

Контрагенти позивача, за наслідками здійснення господарських операцій з яким позивачем сформовано витрати та податковий кредит з податку на додану вартість, в перевіряємий період мали статус платника податку на додану вартість, відомості про відсутність за місцезнаходженням, про ліквідацію підприємств до ЄДР не вносилось, а відтак, вказані підприємство мали право видавати позивачу податкові накладні та інші первинні документи на підтвердження факту отримання останнім послуг.

Фактично ж відповідач вказує на не підтвердження господарських операцій за ланцюгом, при цьому сумнівними є операції саме контрагентів позивача з його постачальниками.

З цього приводу суд вказує, що невиконання контрагентом та його постачальниками своїх податкових зобов'язань тягне відповідальність та негативні наслідки саме для таких осіб. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на віднесення сплачених за придбані послуги сум до складу витрат та до податкового кредиту з податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування вказаних показників та має всі документальні підтвердження розміру таких витрат та податкового кредиту.

Крім того, суд вказує на правильний висновок суду першої інстанції, що результати спірних господарських операцій призвели до змін в активах підприємства та його зобов'язаннях і реально спричинили зміни майнового стану платника податків в частині отримання позивачем прибутку.

Посилання контролюючого органу на наявність податкової інформації щодо відсутності у ланцюгу поставки придбання товарів (робіт та послуг), що були в подальшому реалізовані позивачу його контрагентами, не вказують на відсутність реального здійснення господарських операцій, оскільки контролюючим органом не здійснювалось дослідження усіх господарських операцій контрагентів, зокрема, щодо попередніх періодів.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. в справі № П/811/297/18 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 р. в справі № П/811/297/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Темп-Транс» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 11.07.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.07.2018 р.

Суддя-доповідач: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: С.Ю. Чумак