Справа № 808/1191/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 липня 2018 року Справа № 808/1191/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Серебрянникової О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд,

-зобовязати відповідача провести донарахування та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого вона призначається, сум надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 226 грн. 02 коп., місячної премії в розмірі 350 грн. 81 коп., та матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 7042 грн. з урахуванням вже проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому як особі, яка звільнена зі служби у звязку з виходом на пенсію за вислугою років, належить до виплати одноразова грошова допомога відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Однак, відповідачем при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги не було враховано всі отримані позивачем складові грошового забезпечення, зокрема надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 226,02 грн., місячну премію в розмірі 350,81 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 7042 грн., у звязку з чим позивачем отримано 42039 грн. допомоги замість 133 900,92 грн. Вважає, що Запорізька ОДПІ зобовязана донарахувати та виплатити позивачу суму у розмірі 91861,92 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування своєї позиції стверджує, що вихідну допомогу позивачу при звільненні нараховано у сумі 42 039 грн. в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний з 24 повних календарних років служби (наказ ДФС у Запорізькій області від 24.01.2017 №15-о), в тому числі: оклад 1600 грн., надбавка за вислугу років 605,50 грн., надбавка за високі досягнення 1167,75 грн., всього 3503,25 грн. х 24 роки х 0,5 = 42039 грн. У звязку з чим вважає позовні вимоги необгрунтованими.

06.04.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 07.05.2018 без виклику сторін, яке було відкладено на 04.06.2018.

04.06.2018 за клопотанням відповідача справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.06.2018.

18.06.2018 ухвалою судді відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання про залишення позову без розгляду у звязку з пропуском строку та протокольно суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті на 04.07.2018.

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №14157 від 07.05.2018). Просить відмовити позивачу у повному обсязі.

Розглянувши матеріали, вислухавши пояснення сторін та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3, начальника відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 24.01.2017 року № 15-о було звільнено зі служби податкової міліції відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у звязку з виходом на пенсію за вислугою років.

Запорізькою ОДПІ Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області при звільненні позивача було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 42039,00 грн., тобто в розмірі 50 відсотків його місячного грошового забезпечення за кожний з 24 повних календарних років служби врахувавши: оклад 1600 грн., надбавку за вислугу років 605,5 грн., надбавку за звання 130 грн., надбавку за високі досягнення 1167,75 грн., всього 42039,00 грн. (3503,25грн. х 24 роки х 0,5).

Позивач стверджує, що розмір його грошового забезпечення на день звільнення становив 11158,41 грн. Отже, він повинен був отримати одноразову грошову допомогу у розмірі 133 900,92грн.(11158,41 грн. х 24 роки х 0,5). При цьому відповідачем до складу місячного грошового забезпечення не було враховано всі отримані позивачем складові, зокрема надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 226,02 грн., місячну премію в розмірі 350,81 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 7042 грн.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із відповідними заявами.

Листом ГУ ДФС у Запорізькій області від 29.12.2017 року № 4233/14/08-01-22-02-29 надано позивачу належним чином завірену копію «Довідки про результати перевірки Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області щодо фактів, викладених у зверненні ОСОБА_3В.» у висновках якої зазначено про вірне нарахування та виплату допомоги при звільненні у сумі 42039 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-XII від 5 листопада 1991 року врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій. Відповідно до ч. 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються як в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, так і в розрахунок розміру одноразової грошової допомоги, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, так як їхня правова природа абсолютно ідентична.

Отже, надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, місячна премія та матеріальна допомога на оздоровлення є складовими частинами суми заробітної плати (входили до системи оплати праці), так як з них утримувався та був сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, та відповідно мають враховуватись при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні. Перевагу мають спеціальні норми.

В своїх розрахунках відповідач керується підзаконними нормативно-правовими актами галузевого характеру, зокрема Методичними рекомендаціями з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, затвердженими наказом ДФС України від 07.09.2016 року № 748, де зазначено, що: «Особам начальницького складу, які звільняються з органів ДФС, у встановлених законодавством випадках виплачується грошова допомога у відповідному відсотку місячного грошового забезпечення в порядку, передбаченому законодавством. При цьому до розрахунку включається грошове забезпечення (без урахування премії та виплат одноразового характеру), виплачене у місяці настання події, з урахуванням премії, виплаченої у місяці, що передує події»

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження наказом ДФС України від 07.09.2016 року № 748 дії вищого за юридичною силою Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України Про військовий обов'язок і військову службу є незаконним, оскільки це порушує Конституцію України, принципи верховенства права, закону та права позивача на соціальні гарантії.

Відповідно до вимог Конституції України закони України мають пріоритет над підзаконними актами та обовязковому застосуванню підлягають правові акти, що мають вищу юридичну силу.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною ОСОБА_1 України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, при виплаті одноразової грошової допомоги слід керуватися нормами ст. 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Законом України Про військовий обов'язок і військову службу, а не Методичними рекомендаціями з питань грошового забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції, затвердженими наказом ДФС України від 07.09.2016 року № 748, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

В матеріалах справи наявна довідка Запорізької обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області від 07.02.2017 №920/10/05-11 про додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_3 з 01.01.2015 по 31.12.2016, згідно якої позивачу у грудні 2016 року (перед звільненням) крім іншого нараховано надбавку за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 226,02 грн., місячну премію в розмірі 350,81 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 7042 грн. (а.с. 10).

Отже, оскільки розмір місячного грошового забезпечення позивача на день звільнення складав 11 158,41 грн. (1600 грн. - оклад ; 605,50 грн. - надбавка за вислугу років; 130 грн. - надбавка за звання, 226,02 грн. - надбавка за роботу в умовах режимних обмежень; 350,81 грн. премія; 7042 грн. - матеріальна допомогу на оздоровлення), а відповідачем при звільненні позивача зроблений розрахунок одноразової допомоги без врахування всіх складових грошового забезпечення, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про необхідність зобовязання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого вона призначається сум надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 226 грн. 02 коп., місячної премії в розмірі 350 грн. 81 коп., та матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 7042 грн. з урахуванням вже проведених виплат.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався, необхідності у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Запорізьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області ( місцезнаходження: 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14, ) провести донарахування та виплатити ОСОБА_3 (місце проживання: 69071, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням включення до складу місячного грошового забезпечення, з якого вона призначається, сум надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в розмірі 226,02 грн., місячної премії в розмірі 350,81 грн. та матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 7042 грн., з урахуванням вже проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складений 06.07.2018.

Суддя Н.В. Стрельнікова