Справа № 820/1740/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 р. Справа № 820/1740/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою арбітражного керуючого ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 (суддя Заічко О.В., Котеньов О.Г., Шляхова О.М., повний текст складено 27.02.18) по справі № 820/1740/17 за позовом арбітражного керуючого ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України , Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією,ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України

про визнання протиправним рішення та скасування пункту наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - арбітражний керуючий ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1.) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією,ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України, в якому просить суд визнати протиправним рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 10.03.2017 № 672 та протоколу її засідання від 10.03.2017 №57/03/17; скасувати пункт 1 Наказу Міністерства юстиції України від 29.03.2017 № 1048/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого", виданого ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні рішення винесені в порушення вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 у задоволенні адміністративого позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції не враховано, що з матеріалів перевірки не вбачається, що відповідачами встановлена особа заявниці, її повноваження на представництво Безлюдівської селищної ради Харківського району у справі №5023/2783/12 про банкрутство ЗАТ "Автобаза "Харківводбуд" та її відношення до складу учасників, засновників чи акціонерів підприємства банкрута. Крім того, заява гр. ОСОБА_2 від 02.11.2016 б/н про порушення позивачем вимог чинного законодавства і навіть скоєння кримінального правопорушення, містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а тому не могла бути підставою для проведення згаданої перевірки. До того ж, арбітражний керуючий ОСОБА_1 на час проведення перевірки більше ніж рік не виконував повноважень та не здійснював заходів з ліквідації ЗАТ "Автобаза "Харківводбуд", а тому у відповідача не було жодних підстав порушувати та проводити перевірку його діяльності як ліквідатора саме ЗАТ "Автобаза "Харківводбуд". Крім того, стверджує, що судом першої інстанції не враховано, що позивач двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки фактично до арбітражного керуючого було застосовано 2 дисциплінарних стягнення (попередження та позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та видано з цього приводу два подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, які були направлені до Міністерства юстиції України для видання відповідних наказів.

Відповідачі правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 згідно свідоцтва № 398 від 28.02.2013 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

06.02.2017 перший заступник начальника ГТУЮ в Харківській області звернувся до Департаменту з питань судової роботи та банкрутства з пропозицією вирішення питання про внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладення на позивача дисциплінарного стягнення ( а.с.152).

Департаментом з питань судової роботи та банкрутства МЮ України складено висновок щодо відповідності висновків акта про відмову арбітражного керуючого ОСОБА_1 в проведенні перевірки вимогам законодавства з питань банкрутства та 23.02.2017 направлено до дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання № 903 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, вказане подання також було направлено Міністерством юстиції України позивачеві листом від 23.02.2017 ( а.с. 153-155).

Відповідно до витягу з протоколу від 10.03.2017 №57/03/17 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) ( а.с.157-159) прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на підставі подання № 903 від 23.02.2017.

Раніше у часі на засіданні комісії було розглянуто подання № 837 від 25.10.2016 на підставі акту про відмову арбітражною керуючого в проведенні перевірки від 12.10.2016 № 89/10-40, складеного Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 Департаменту з питань судової роботи та банкрутства щодо внесення на розгляд Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), за наслідками якого Міністерством юстиції України винесено наказ від 06.12.2016 року №1709/7 "Про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження" ( а.с. 167).

За результатами розгляду подань № 837 та № 903 відповідачем прийняті рішення про застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді попереджень у зв'язку із відмовою арбітражного керуючого у проведенні перевірок та рішення про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі винесення двох дисциплінарних стягнень у вигляді попереджень.

Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до Міністерства юстиції України направлені подання № 671 від 10.03.2017 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження (реалізовано наказом Міністерство юстиції України від 29.03.2017 № 1024/7), (а.с.166) та подання № 672 від 10.03.2017 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для складання проекту наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва № 398 від 28.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 ( а.с.160-162).

Подання № 672 від 10.03.2017 реалізовано Міністерством юстиції України 29.03.2017 шляхом винесення наказу №1048/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого", виданого ОСОБА_1 (а.с.165).

Позивач, не погодившись з рішенням Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та наказом Міністерства юстиції України від 29.03.2017 за № 1048/5 звернувся за захистом своїх порушених прав у судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи чинність подання № 671 від 10.03.2017 та наказу Міністерства юстиції України від 29.03.2017 № 1024/7, а також подання № 837 від 25.10.2016 та наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016 року №1709/7, а, крім того, наказів Мінюсту від 04.12.2014 № 263/7 та від 27.06.2014 № 136/7 про накладення, зокрема на позивача, дисциплінарних стягнень у вигляді попередження, за позивачем рахується 4 дисциплінарних стягнення у вигляді попереджень, це в силу п. 7.6.2 Порядку контролю, є підставою для накладення на арбітражного керуючого стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2343-XII) встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 98 Закону № 2343-XII арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами; 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їх згодою; 6) отримувати інформацію з державних реєстрів шляхом направлення офіційних запитів до держателя або адміністратора відповідного реєстру; 7) подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; 8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством; 5) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства; 6) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 7) у порядку, встановленому законодавством, надавати державному органу з питань банкрутства інформацію, необхідну для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; 7-1) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту; 8) надсилати органам внутрішніх справ чи органам прокуратури повідомлення про факти порушення законності, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 9) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство.

Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Приписи ч. ч. 2-4 ст. 106 Закону № 2343-XII визначають, що позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

У перевірках беруть участь представники державного органу з питань банкрутства та його територіальних органів з можливістю залучення найбільш досвідчених і висококваліфікованих арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

У разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень.

Можливість накладення на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарної відповідальності закріплена ч. 2 ст. 107 Закону № 2343-XII.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 107 Закону № 2343-XII державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до ст. 108 Закону № 2343-XII дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством закріплено право державного органу з питань банкрутства та його територіальних органів проводити перевірку діяльності, зокрема, арбітражних керуючих, направлення матеріалів такої перевірки на розгляд Дисциплінарної комісії, яка, у свою чергу, наділена повноваженнями приймати рішення про застосування до арбітражних керуючих дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п. п. 2.1 - 2.3 затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року №1284/5 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - Порядок №1284/5) контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Приписи п. 2.6 Порядку №1284/5 визначають, що підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю; перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю.

Підпунктами 2.6.1 - 2.6.4, пунктом 2.7 Порядку №1284/5 закріплено, що позапланова перевірка здійснюється Мін'юстом або територіальними органами з питань банкрутства за наявності доручення Мін'юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п'ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.

У разі надходження на адресу територіального органу з питань банкрутства звернення від фізичної чи юридичної особи про невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим покладених на нього повноважень територіальний орган надсилає відповідне звернення до Мін'юсту для вирішення питання щодо проведення позапланової перевірки.

Мін'юст аналізує звернення, які надійшли на його адресу, та, у разі якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства, здійснює позапланову перевірку або надає доручення на проведення позапланової перевірки територіальному органу з питань банкрутства.

Мін'юст з метою контролю за проведенням перевірок територіальними органами з питань банкрутства може відповідним дорученням зобов'язати орган контролю надіслати Довідку до Мін'юсту для проведення її аналізу.

Орган контролю проводить перевірки за умови письмового повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки не пізніше ніж за десять календарних днів до дня початку планової перевірки та не пізніше ніж за п'ять днів до дня початку позапланової перевірки з урахуванням особливостей, визначених у цьому Порядку.

Наведене вище, а також встановлені судом першої інстанції обставини справи дають підстави для висновку про наявність у відповідача права на проведення позапланової перевірки позивача за зверненням від 02.11.2016 ОСОБА_2

При цьому посилання апелянта на те, що відповідачем не було належним чином встановлено особу заявниці та не перевірено її повноваження на представництво Безлюдівської селищної ради Харківського району є безпідставними, оскільки з приписів Порядку №1284/5 не вбачається повноважень уповноваженого органу з питань банкрутства здійснювати встановлення особи заявника та перевіряти його фактичне відношення до порушених у зверненні питань, а лише визначено обов'язок проаналізувати таке звернення, та при необхідності ініціювати проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства шляхом здійснення позапланової перевірки.

Також безпідставним є посилання апелянта той факт, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 на час проведення перевірки більше ніж рік не виконував повноважень та не здійснював заходів з ліквідації ЗАТ "Автобаза "Харківводбуд", оскільки Порядком №1284/5 визначено, що предметом перевірки є виявлення фактів невиконання або неналежного виконання покладених на арбітражного керуючого повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю, тобто безвідносно до фактичного виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в момент перевірки.

Як правильно встановлено судом першої інстанції позивачем не оскаржувалися відповідні дії з проведення перевірки, водночас оскаржувані подання та наказ винесені за наявності 4 чинних дисциплінарних стягнень у вигляді попереджень.

Згідно абз.3 п. 4.7.1 Порядку контролю, відмовою арбітражного керуючого в проведенні перевірки вважаються: безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю.

За змістом п. 4.7.3 - 4.7.4 Порядку контролю, один примірник акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки вручається арбітражному керуючому або у разі його відсутності не пізніше наступного робочого дня надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом та електронною поштою другий зберігається в органі контролю. Акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень. Орган контролю протягом трьох робочих днів з дати підписання акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. До цієї пропозиції орган контролю додає акт про відмову з усіма документами, що є його невід'ємною частиною.

Згідно положень п. 7.1 Порядку контролю, підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема, відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Відповідно до п.7.2 Порядку контролю, протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін'юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін'юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома. Подання повинно містити висновок структурного підрозділу Мін'юсту щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

Статтею 109 Закону № 2343-XII визначено, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Аналогічні положення закріплені в п. п. 7.4-7.5 Порядку №1284/5.

Зі змісту п. 7.6 Порядку №1284/5 вбачається, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

На арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 112 Закону № 2343-XII підставами для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частиною 2 вказаної статті Закону № 2343-XII передбачено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції про наявність підстав для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 105 Закону № 2343-XII дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Статтею 98 Закону № 2343-XII визначено права та обов'язки арбітражного керуючого. Частино 2 цієї статті визначено, що арбітражний керуючий зобов'язаний, зокрема: неухильно дотримуватись вимог законодавства, подавати відомості, документи та інформацію, щодо діяльності арбітражного керуючого, створювати умови для проведення перевірки додержання ним вимог законодавства.

Враховуючи, що позивач свідомо ухилився від проведення позапланової перевірки, правильним є висновок суду першої інстанції, що притягнення позивача до відповідальності правомірно здійснено Дисциплінарною комісією на підставі вимог Порядку № 1284/5 та Положення № 81/5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що його притягнуто за одне й те саме дисциплінарне стягнення двічі: у вигляді попередження та у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком апелянта, адже з вищенаведеного вбачається, що дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого може бути застосоване як самостійна підстава у разі наявності у останнього двох дисциплінарних стягнень у вигляді попередження.

У зв'язку із чим, у разі наявності у арбітражного керуючого двох і більше попереджень, Дисциплінарна комісія наділена повноваженням накласти на арбітражного керуючого дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Як вбачається з матеріалів справи, що на засіданні Дисциплінарної комісії розглянуто подання № 837 від 25.10.2016 на підставі акту про відмову арбітражною керуючого в проведенні перевірки від 12.10.2016 № 89/10-40, складеного Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, за наслідками якого Міністерством юстиції України винесено наказ від 06.12.2016 № 1709/7 "Про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження".

Правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження на підставі наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016 № 1709/7 підтверджено в судовому порядку за межах розгляду справи № 820/3114/17.

Крім того, у зв'язку з відмовою позивача в проведенні перевірки, згідно акту № 6, внаслідок безпідставного ненадання без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів Департаментом з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України направлено подання № 903 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

На засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження на підставі подання № 903 від 23.02.2017 та Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до Міністерства юстиції України направлено подання № 671 від 10.03.2017 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження, що було реалізовано наказом Міністерство юстиції України від 29.03.2017 № 1024/7.

Слід зазначити, що вказане дисциплінарне стягнення позивачем не оскаржувалося в судовому порядку та є чинним.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано, що у ОСОБА_1 не було можливості надати до перевірки певні документи з обгрунтуванням об'єктивних причин та не є відмовою в розумінні п. 4.7.1 Порядку контролю відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки правомірність подання № 671 від 10.03.2017 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження та видання наказу від 06.12.2016 № 1709/7 "Про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження" не є предметом спору в межах розгляду цієї справи.

Отже наявність двох дисциплінарних стягнень у вигляді попередження слугувало підставою для направлення Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) до Міністерства юстиції України подання № 672 від 10.03.2017 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для складання проекту наказу Міністерства юстиції України про анулювання свідоцтва №398 від 28.02.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1, яке 29.03.2017 реалізовано Міністерством юстиції України шляхом винесення накау №1048/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого", виданого ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи чинність подання № 671 від 10.03.2017 та наказу Міністерства юстиції України від 29.03.2017 № 1024/7, а також подання № 837 від 25.10.2016 та наказу Міністерства юстиції України від 06.12.2016 №1709/7, а, крім того, наказів Мінюсту від 04.12.2014 № 263/7 та від 27.06.2014 № 136/7 про накладення, зокрема на позивача, дисциплінарних стягнень у вигляді попередження ( а.с.168-169), за позивачем рахується 4 дисциплінарних стягнення у вигляді попереджень, в силу п. 7.6.2 Порядку контролю є підставою для накладення на арбітражного керуючого стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення відповідачів прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції, що в ході розгляду справи судом не встановлено з боку відповідачів будь - яких порушень Порядку контролю та Закону № 2343-XII.

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення строку накладення дисциплінарного стягнення є безпідставними, оскільки до відповідальності позивача було притягнуто не за порушення по суті вимог Закону № 2343-XII, а за відмову у проведенні перевірки та наявності 4 дисциплінарних стягнень у вигляді попередження в межах строків, встановлених Порядком № 1284/5.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 по справі № 820/1740/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 09.07.18.