Справа № 805/2728/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2018 р. Справа№805/2728/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. при секретарі судового засідання Смаль О.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії,

за участю:

позивач ОСОБА_1

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ОСОБА_2

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій щодо відрахування з пенсії в період з березня 2014 року по вересень 2017 року податку на доходи фізичних осіб в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,73 грн. та стягнення з відповідача безпідставно утриманих коштів в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,73 грн., всього в сумі 52 370,55 грн.

Позивач зазначив, що з листа відповідача від 27 березня 2018 року йому стало відомо про те, що в період з березня 2014 року по вересня 2017 року з належної йому пенсії утримувався податок з доходів фізичних осіб та військовий збір на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» та підпункту 164.2.19. статті 164 Податкового кодексу України, частина пенсії як працюючого пенсіонера на підставі статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що здійснення зазначених відрахувань від суми належної йому пенсії є протиправним, суперечить вимогам Конституції України, законодавства України та судовій практиці, що склалася. Так, позивач посилається на Рішення Конституційного суду України № 1-о/2018 яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення абзацу 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

6 липня 2018 року, після початку розгляду справи по суті, до канцелярії суду від позивача надійшов уточнений позов, в якому позивач просив визнати протиправними дії щодо відрахування з пенсії в період з березня 2014 року по вересень 2017 року податку на доходи фізичних осіб в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,73 грн. та відрахувати з відповідача безпідставно утриманих коштів в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,76 грн., всього в сумі 52 370,55 грн.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, будь-яких клопотань не надав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалами Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року відмовлено позивачу у звільненні від сплати судового збору та залишено позов без руху. Ухвалою від 7 травня 2018 року продовжений строк на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, судове засідання по справі призначено на 29 травня 2018 року. Судове засідання відкладалося на 2 липня 2018 року. 2 липня 2018 року в судовому засіданні оголошувалася перерва до 9 липня 2018 року.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Позивач є інвалідом 3 групи з 25.12.2003 року, що підтверджується посвідченням серії АГ № 167226 (арк. справи 12).

Позивач отримує пенсію за віком з 18 травня 2015 року, до цього часу отримував пенсію по третій групі інвалідності внаслідок загального захворювання.

Згідно листа відповідача № 4798/02 від 27.03.2018 (арк. справи 27) з пенсії позивача проведені наступні утримання:

в період з травня 2015 року по червень 2016 року утриманий податок з доходів фізичних осіб в загальній сумі 8 776,19 грн. та військовий збір в сумі 877,63 грн.;

в період з квітня 2015 року по вересень 2017 року утримання в період роботи в сумі 42716,73 грн.

Наведені обставини не є спірними, позивачем оскаржується правомірність здійснених відповідачем відрахувань.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ОСОБА_3 СУДУ

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166) пункт 164.2 статті 164 Податкового кодексу України доповнено підпунктом 164.2.19, яким передбачено включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Оподаткування отриманого доходу податком з доходів фізичних осіб та військовим збором передбачено пунктом 167.4 статті 167 Податкового кодексу України та пунктом 16-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України. До набрання чинності Законом № 1166, яким передбачено внесення змін до статті 164 Кодексу, пенсія громадян не включалася до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Законом № 71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу викладено у новій редакції, за якою до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються "суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати".

Законом № 1411 VIII від 02.06.2016 встановлено, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання оподатковуються, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року. Законом № 1411 також передбачено, що положення підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до підпункту 164.2.19 статті 164 Податкового Кодексу України (в редакції Закону України № 71- VIII від 28.12.2014, яка була чинна з 1 січня 2015 року до 1 липня 2016 року), суми пенсії, які перевищують розмір, встановлений цим підпунктом підлягали оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб. На підставі п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Прикінцевих положень Податкового кодексу України в редакції Закону України № 71-VIII від 28.12.2014 зазначена сума пенсії підлягає оподаткуванню і військовим збором.

З листа відповідача вбачається, що в період з травня 2015 року по червень 2016 року з позивача утримувалися податок з доходів фізичних осіб та військовий збір (арк. справи 27-28).

Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 втратило чинність, як таке, що є неконституційним, на підставі Рішення Конституційного Суду № 1-р/2018 від 27.02.2018.

Конституційний Суд України в рішенні від 27.02.2018 № р/2018 зазначив, що встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість, тому положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу не відповідає частині першій статті 8 Конституції України.

Конституційний Суд у зазначеному рішенні дійшов висновку про те, що оподаткування пенсій, починаючи від певної суми (більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у розрахунку на місяць), є порушенням конституційного принципу рівності за ознакою майнового стану та визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно статті 91 ЗУ «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, положення абз. 1 пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України втратили чинність з 27 лютого 2018 року.

Втім, відповідно до частин 3, 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Враховуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України, та невідповідність підпункту 164.2.19 статті 164 Податкового кодексу України Конституції України судом не застосовується вказана норму до відносин, що повязані із включенням отриманої позивачем пенсії до складу загального оподатковуваного доходу. Таким чином, відповідачем безпідставно здійснено в період травня 2015 року по червень 2016 року відрахування з пенсії позивача податку за доходів фізичних осіб в сумі 8776,19 грн. та військового збору в сумі 877,63 грн., з огляду на що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в цій частині.

При цьому, суд не враховує посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 27.03.2018 р. по справі № 752/7724/15-а, оскільки вона прийнята за інших обставин, а саме щодо особи, яка має статус інваліда війни, на відміну від позивача у даній адміністративній справі.

Положеннями ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» в редакції станом на 01.01.2015 року передбачалося, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, було внесено зміни до вище вказаної статті та абзац другий частини першої статті 47 замінити пятьма абзацами, утому числі абз. 2 та 4 такого змісту: «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність». Наведені положення набрали чинності з 01.04.2015 року. Пункт 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII містить застереження щодо поширення порядку виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановленого цим Законом на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Після, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 № 911-VIII, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6.12.2016 № 1779-19 та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 продовжений період встановленого обмеження виплати пенсії у період роботи з 1 січня 2016 року по 30 вересня 2017 року. Згідно Закону № 2148 -VIII від 03.10.2017 абзац 6 статті 47 Закону України № 1058 викладено в наступній редакції: «з 1 жовтня 2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом".

Згідно наявних в матеріалах справи довідок про заробітну плату та інші доходи позивач в період проведення відповідачем утримання з пенсії за період роботи з квітня 2015 року по вересень 2017 року отримував заробітну плату від ПрАТ «Бахмутський аграрний союз» () та ТОВ «Востокагро» ().

З наявного в матеріалах справи листа від 27.03.2018 вбачається, що розмір нарахованої пенсії у період з квітня 2015 року вересень 2017 року перевищував 150 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність на час вступу в дію норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 №911-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6.12.2016 № 1779-19.

В даному випадку суд вважає посилання позивача в цій частині вимог на рішення Конституційного Суду України недоречними, оскільки наведене рішення стосується положень абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а не статті 7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у відповідності до якої відповідачем були проведені утримання належної позивачу пенсії.

З огляду на наведене та враховуючи перебування позивача в період з квітня 2015 року по вересень 2017 в трудових відносинах положення щодо тимчасового зменшення пенсії та виплати її у розмірі 85% у період з 1 квітня 2015 року по вересень 2017 року, передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, поширювали свою дію на позивача.

Суд також вважає за необхідне врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України», де зазначено, що соціально-економічні права не є абсолютними, законодавчі норми можуть змінюватися, згідно практики Європейського суду з прав людини можлива зміна державою механізму реалізації соціальних прав, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів всього суспільства.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач, здійснюючі утримання з пенсії позивача в період роботи на підставі статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» діяв на підставі чинного законодавства, а тому підстави задоволення вимог позивача в цій частині відсутні.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача безпідставно утриманих коштів в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,73 грн., всього в сумі 52 370,55 грн. суд зазначає наступне. Справляючи податки з пенсії позивача, відповідач діяв як податковий агент, на якого Податковим кодексом України покладено обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Пунктом 18.2 ст. 18 Податкового кодексу України податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків. Утримані з пенсії податки не залишаються на рахунках Пенсійного фонду України, а перераховуються до Державного бюджету. Відповідно, питання щодо повернення сум сплачених податків не може бути вирішено шляхом стягнення з Пенсійного фонду України, оскільки сплачені податки не є недоотриманою пенсією.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань передбачено ст. 43 ПКУ та Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 7 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 р. за № 1650/24182 (далі - Порядок 787). Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 №1146.

Відповідно до п. 43.6 ст. 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Таким чином, підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача здійснених утримань відсутні.

Враховуючи викладене вище, заявлені позивачем вимог підлягають задоволенню частково, в частині визнання протиправними дій щодо відрахування з пенсії в період з березня 2014 року по вересень 2017 року податку на доходи фізичних осіб в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 352,40 грн.

Що стосується відшкодування здійснених позивачем витрат на правову допомогу адвоката, то зазначені витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки у задоволенні заявлених у позові вимог судом відмовлено, а при частковому задоволенні позову суд вийшов за межі позовних вимог для відновлення порушеного права.

З огляду на викладене вище, на підставі положень Конституції України, Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Податкового кодексу та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (адреса: Донецька область, м. Бахмут, вулиця Миру, буд. 35, ідентифікаційний код юридичної особи 37865797) про визнання протиправними дій щодо відрахування з пенсії в період з березня 2014 року по вересень 2017 року податку на доходи фізичних осіб в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,73 грн. та стягнення безпідставно утриманих коштів податку на доходи фізичних осіб в сумі 8 776,19 грн., військового збору в сумі 877,63 грн., утримання в період роботи в сумі 42 716,73 грн., всього в сумі 52 370,55 грн., задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо здійснення відрахування в період з травня 2015 року по червень 2016 року податку з належної ОСОБА_1 пенсії податку з доходів фізичних осіб в сумі 8 776,19 грн. та військового збору в сумі 877,63 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено та підписано 12 липня 2018 року.

Суддя Михайлик А.С.