Справа № 820/4243/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 липня 2018 р. № 820/4243/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (61157, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (61002, Харківська, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 4 під., 6 пов.) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання зарахувати періоди з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.03.2011 року по 31.08.2011 року до страхового стажу ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначила, що має фактичний трудовий стаж близько 38 років, який не співпадає з страховим стажем, який за розрахунком відповідача складає 36 років 6 місяців та 4 дні. Відмова зарахувати до страхового стажу період роботи на ХКП «Міськелектротрас» є безпідставним, оскільки відповідно до копій розрахункових листів за січень-грудень 2010 року та січень-серпень 2011 року із заробітної плати щомісяця відраховувалися кошти у розмірі 2% до Пенсійного фонду, а після 2011 року - податок ЄСВ, у розмірі 3,6 %.

В судовому засідання позивачка заявлений позов підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що Харківське комунальне підприємство Міськелектротранс зареєстровано в Пенсійному фонді як платник внесків з 18.03.1991 року. Згідно наданих звітів заробітна плата та внески до Пенсійного фонду за період 01.11.2009 року по 31.12.2010 року та з 01.03.2011року по 31.08.2011 року підприємством нараховувались, але не були перераховані. Отже, відмовляючи у зарахування до страхового стажу період роботи на вказаному підприємстві Пенсійний фонд діяв у відповідності до вимог діючого законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які містяться у матеріалах справи. Враховуючи положення ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1, працювала в КП Жовтневе трамвайне депо м. Харків на посаді кондуктора громадського транспорту з 02.09.1998 року до моменту свого звільнення за власним бажанням 16.12.2011 року та з 2006 року перебуває на обліку в ОСОБА_2 об'єднаному управлінні Пенсійного Фонду України.

18.01.2018 року позивачка звернулась із заявою до ОСОБА_2 об'єднаного управління пенсійного фонду України про надання копії розпорядження (протоколу) про призначення пенсії; копії розрахунку стажу та розрахунку заробітків, згідно яких обчислено розмір пенсії позивачки; надання інформації про всі доплати, надбавки до пенсії, за їх наявності та інформації щодо змін у пенсії з 01.10.2017 року. ОСОБА_2 об'єднаного управління пенсійного фонду України № 27/У-11 від 01.02.2018 року їй повідомлено, що нарахований страховий стаж складає 36 років 6 місяців та 4 дні.

13.04.2018 року позивачка звернулась із заявою до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з проханням зарахувати до її страхового стажу періоди роботи на ХКП «Міськелектротранс» з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року та з 01.03.2011 року по 31.08.2011 року.

ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова надано відповідь № 306/У-11 від 25.04.2018 року (а. с. 31), якою відмовлено в задоволенні вимоги позивачки, з підстав не сплати підприємством страхових внесків.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідач на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: 1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Позивач, у спірний період працювала па підставі трудового договору, тобто є особою, яка підлягала обов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Статтею 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства Україні незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правової характеру. У ч. 1 ст. 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками страхових внесків до солідарні системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону.

Тобто, підприємство на якому працювала позивачка за трудовим договором, у спірний період є страхувальником позивачки, і саме воно мало перераховувати передбачені законодавством внески до Пенсійного Фонду України. Відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме на страхувальника, тобто, на підприємство, покладено обов'язок щодо утримання та перерахування страхових внесків до пенсійного фонду (ст.106 Закону)

Так, із долучених до матеріалів справи розрахункових листків за періоди січень-грудень 2010 року та січень-серпень 2011 року судом встановлено факт утримання відповідних сум страхових внесків із заробітної плати позивачки до Пенсійного фонду (а.с. 18-28), зокрема січень-грудень 2010 року 2% до Пенсійного фонду та ЄСВ 3,6 % січень-серпень 2011 року.

Оскільки, із заробітної плати позивачки щомісячно утримувалась сума страхових внесків, вона не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому працювала. А відтак, несплата страхових внесків ХКП «Міськелектротранс», не може бути підставою для відмови у зарахуванні цього періоду роботи до страхового стажу позивачки.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі "Andrejeva v. Latvia" (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

У справі "Будченко проти України" (рішення від 24 квітня 2014 року, заява N 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Відповідно до ст.ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 КАС України, суд

вирішив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2011 року

Зобовязати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області (61002, Харкiвська, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 4 під., 6 пов., ) зарахувати ОСОБА_1 (61157, АДРЕСА_1, іпн.) до страхового стажу періоди роботи з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2011 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (61157, АДРЕСА_1, іпн.) за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (61002, Харкiвська, м. Харків, м-н Свободи, 5, Держпром, 4 під., 6 пов., ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.. 80 коп.

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення виготовлено 16.07.2018

Суддя Зоркіна Ю.В.