Справа № 310/5151/16-а(2-а/310/631/16)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2018 року

м.Київ

справа №310/5151/16-а(2-а/310/631/16)

адміністративне провадження №К/9901/8729/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стародуба О.П.,

суддів - Берназюка Я.О., Гриціва М.І.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017р. (суддя - Головчук С.В.) у справі №310/5151/16-а за його позовом до Бердянського об?єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У липні 2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років, викладену в рішенні від 01.07.2016р. №89/к-4;

- зобов?язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років у зв?язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015р. №1013 виходячи з 90% заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-XII зі змінами і доповненнями, що діяв на час призначення пенсії, з урахуванням довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 17.06.2016р. №18-985зп, починаючи з 01.07.2016р. та зобов?язати здійснювати виплату перерахованої пенсії в порядку і строки, визначені чинним законодавством, а також виплатити заборгованість, що виникає внаслідок такого перерахунку.

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.08.2016р. позов задоволено.

Визнано протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку пенсії за вислугу років, викладені у рішенні від 01.07.2016р. № 89/к-4.

Зобов'язано Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правовоих актів» виходячи з 90% заробітної плати, без обмеження її максимального розміру, згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ із змінами і доповненнями, що діяв на час призначення пенсії, з урахуванням довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату від 17.06.2016р. №18-985зп, починаючи 01.07.2016р. та зобов'язати здійснювати виплату перерахованої пенсії в порядку і строки, визначені чинним законодавством, а також виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016р. постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.08.2016р. скасовано та ухвалено нову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017р. постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016р. залишено без змін.

У жовтні 2017р. позивач звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 18.09.2017р. в порядку Глави 3 Розділу ІV КАС України, в редакції чинній до 15.12.2017р., на підставі пунктів 1 та 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У заяві позивач просив скасувати рішення судів апеляційної та касаційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на приклад неоднакового застосування касаційним судом норм матеріального позивачем надано копію постанови Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016р. у справі №К/800/21927/16; копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 06.12.2017р. (№К/800/5957/17; №К/80011591/17); від 14.12.2017р. (№К/800/36915/17; №К/800/32025/17); від 31.03.2017р. (№К/800/9937/17); від 13.06.2017р. (№К/800/30412/16; №К/800/27846/16 та №К/800/28939/16); від 11.07.2017р. (№К/800/4116/17); від 18.07.2017р. (№К/800/18756/17); від 13.09.2017р. (№К/800/28343/16); від 20.09.2017р. (№К/800/9984/17; №К/800/13758/17); від 07.11.2016р. (№К/800/27633/16); від 11.10.2016р. (№К/800/11091/16); від 06.10.2016р. (№К/800/23710/16; №К/800/4090/16); 06.07.2016р. (№К/800/15163/16), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також постанови Верховного Суду України від 10.12.2013р. №21-348а13 та №21-420а13; від 17.12.2013р. №21-445а13; від 06.10.2015р. №21-2432а15, які на думку заявника, підтверджують невідповідність висновків суду касаційної інстанції висновкам, викладеним у вказаних постановах.

Ухвалою Верховного Суду України від 09.11.2017р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об?єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України, в редакції після 15.12.2017р., матеріали заяви передано до Верховного Суду.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з грудня 2007р. перебуває на облiку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року в розмірі 90% від середнього заробітку посади прокурора відділу Генеральної прокуратури України.

22.06.2016р., у зв'язку з підвищенням працівникам прокуратури заробітної плати, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку Генеральної прокуратури України №18-985зп від 17.06.2016р. про розмір заробітної плати прокурора відділу.

Листом від 01.07.2016 р. № 89/к-4 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії, посилаючись на те, що Закон України «Про прокуратуру» втратив чинність та у відповідності до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213, згідно якого з 01.06.2015р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення, зокрема, працівників прокуратури, у зв?язку з чим раніше призначені пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не перераховуються.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії за вислугу років у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи з розміру, встановленого на час призначення пенсії, а тому дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013, є протиправними.

Крім того, суд зазначив про безпідставність посилань відповідача на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01.03.2015р. №213, оскільки відповідно до незворотності дії законів у часі, положення зазначеного закону стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про відмову в позові, апеляційний суд виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача з заявою про перерахунок пенсії у відповідача були відсутні законодавчі підстави для такого перерахунку, оскільки Закон №1789-ХІІ, який передбачав можливість проведення перерахунку призначених пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, втратив чинність згідно з Законом №1697-VII, а визначення умов і порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, за Законом №1697-VIІ віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, яким відповідного нормативно-правого акту прийнято не було.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 18.09.2017р. погодився з висновками суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України Верховним Судом України ОСОБА_1 посилається на те, що судом касаційної інстанції неоднаково застосовано у подібних правовідносинах статтю 50-1 Закону України від 05.11.1991р. №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) що, на думку заявника, підтверджується доданими до заяви рішеннями Вищого адміністративного суду України та Верховного Суду України.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

У рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції без змін, виходив з того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (22 червня 2016 року) частини 13 та 18 статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» №1789-ХІІ, які регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

Згідно із частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, яким відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

При цьому суд зазначив, що відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не свідчить про неправомірність дій відповідача.

В свою чергу, в постанові та ухвалах Вищого адміністративного суду України, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд прийшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватись норма, що визначає розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсій прокурам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Зміст та обсяг набутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

При цьому, положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи наведені вище положення джерел права, суд дійшов висновку, що з 01.12.2015р. - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. №1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом України "Про прокуратуру" №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України №1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом Міністрів України будь-яких умов для перерахунку не визначено, правових підстав для здійснення такого перерахунку не існувало, а тому відповідач відмовляючи в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності постанови Кабінету Міністрів України щодо умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури (як це було передбачено частиною 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а потім - частиною 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII), у пенсійного органу немає законодавчо-визначених підстав та правового механізму для їх перерахунку.

Посилання заявника на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 10.12.2013р. №21-348а13 та №21-420а13; від 17.12.2013р. №21-445а13; від 06.10.2015р. №21-2432а15, які на думку заявника, підтверджують невідповідність висновків суду касаційної інстанції висновкам, викладеним у вказаних постановах, є помилковим, оскільки у вказаних справах вирішувалося питання вибору норми права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, в частині визначення саме розміру пенсії у відсотках, встановленого на момент призначення пенсії, а не питань перерахунку пенсії із застосуванням норм права, які станом на момент звернення позивача за перерахунком пенсії втратили чинність.

Отже, рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відповідно до частини першої статті 244 КАС України у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017р.), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017р.), -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

М.І. Гриців