Справа № 826/15380/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: Мізоли Н.М.,

представника відповідача: Корнейчука О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

ТОВ «Баядера Логістик» звернулося у суд із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.08.2017 року №, яким на товариство накладено штраф за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято на підставі висновків камеральної перевірки, яка проведена з порушенням вимог законодавства. Зокрема, позивач зазначає, що до 01.01.2017 року своєчасність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не могла бути предметом камеральної перевірки, а перевірялася шляхом проведення документальної перевірки, порядок проведення якої відмінний від порядку проведення камеральної перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивовано тим, що факт наявності порушень, зафіксованих камеральною перевіркою позивачем не спростовано, камеральна перевірка здійснена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Податковим кодексом.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивовано тими ж доводами, що і позовна заява.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Харківським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України проведено камеральну перевірку ТОВ «Баядера Логістик» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період січень-серпень 2016 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу, а саме граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних - зазначених в акті.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 31.07.2017 №903/28-09-39-10/35871504 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.08.2017 № про застосування штрафних санкцій на суму 58 856,95 грн.

За наслідками адміністративного оскарження зазначене рішення податковим органом залишено без змін.

Уважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За приписами статті1201 Податкового кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Факти порушень, встановленим під час камеральної перевірки, позивачем не заперечуються і під час судового розгляду справи не спростовано.

Натомість, позивач посилається на незаконність проведення контролюючим органом камеральної перевірки, з тих підстав, що до 01.01.2017 року своєчасність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не була предметом камеральної перевірки, а вказана обставина могла перевірятися шляхом проведення документальної перевірки платника податку.

Однак, колегія суддів уважає такі доводи безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому застосуванні норм права, з огляду на наступне.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу (у редакції, чинній на період проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до статті 76 Податкового кодексу (у редакції, чинній на період проведення перевірки) камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто 1095 дня.

Так, відповідно до п. 102.1. Податкового кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, положеннями Податкового кодексу у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено право податкового органу на проведення такого виду перевірок та встановлені строки їх проведення, які були дотриманні контролюючим органом.

Положення п. 200.10 статті 200 Податкового кодексу, якими передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних, не підлягають застосуванню, оскільки стосуються перевірки даних, зазначених у податковій декларації, в той час як предметом перевірки у справі, що розглядається, було дотримання строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, на дату складання податковим органом акту камеральної перевірки №903/28-09-39-10/35871504 від 31.07.2017 року у контролюючого органу були наявні правові підстави для перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до них у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №89/833/17.

До того ж, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 05 червня 2018 року у справі №803/1315/17, предметом камеральної перевірки, навіть у розумінні підпункту 75.1.1 пункту 75.1статті 75 Податкового кодексу в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, охоплюються питання своєчасності реєстрації податкових накладних. Виявлення контролюючим органом цього порушення не потребує наявності будь-яких документів платника податку або необхідності витребувати такі в останнього, достатніми є дані Єдиного реєстру податкових накладних, дані податкових декларацій та дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, зважаючи на відсутність у діях податкового органу порушень вимог законодавства щодо порядку та способу проведення камеральної перевірки, рішення суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування спірного податкового повідомлення рішення є обґрунтованим.

Покликання апелянта на постанову Верховного Суду України від 27.01.2015 року у справі №21-425а14 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки така прийнята у справі з іншими фактичними обставинами та з іншим предметом і підставами позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - доповідачЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 09 липня 2018 року.)