Справа № 825/1257/18
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1257/18 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Кобаля М.І.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Роєнка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази від 05.01.2018 № 20 та від 02.02.2018 № 39 о/с про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ, поновити на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, постанову в частині поновлення на посаді допустити до негайного виконання. На обґрунтування протиправності оскаржуваних наказів наголошує на тому, що службову дисципліну не порушував, щодо вчинення дій, які мають ознаки адміністративних правопорушень, вина його не доведена. Крім того, вказує, що відповідачем порушена процедура проведення службового розслідування, оскільки службове розслідування призначено за фактом вчинення порушень іншим працівником.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувані накази прийняті відповідачем у межах наданих повноважень, у спосіб, визначений чинним законодавством України, та з урахуванням всіх обставин, що мають значення.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві, крім того, апелянт наголошує, що припинення служби за порушення присяги застосовується у крайніх випадках.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав і просив її задовольнити, в той час, як представник відповідача проти цього заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 проходив службу на посаді інспектора дозвільної системи Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, прийняв присягу поліцейського.

До ГУНП в Чернігівській області надійшла інформація про те, що 29.12.2017 під час здійснення перевірки в м. Ніжин Чернігівської області на працівників поліції мобільної групи Національної поліції України здійснено напад групою невідомих осіб.

За вказаним фактом наказом ГУНП в Чернігівській області від 29.12.2017 № 2182 призначено службове розслідування, яким, серед іншого, встановлено, що 29.12.2017 мобільною групою Національної поліції України під час проведення перевірки у місті Ніжин Чернігівської області був помічений службовий автомобіль марки Volkswagen Т4, н.з. НОМЕР_1, в якому знаходились пасажири, серед яких був поліцейський ОСОБА_3 Після пред'явлення водію вказаного автомобіля службового посвідчення працівника Національної поліції України, пасажири вийшли з автомобіля. Декілька осіб, у тому числі ОСОБА_3, незважаючи на те, що перебувають у громадському місці, почали вести себе агресивно, висловлюватися нецензурно та намагатися вчинити бійку. Таким чином, в даному випадку капітан ОСОБА_3 не вжив жодних заходів на припинення цих протиправних дій, не доповів про це безпосередньому або старшому начальникові, чим порушив службову дисципліну, Присягу поліцейського, вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, статтю 18 Закону України «Про Національну поліцію» та вчинив дії, які мають ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 та статтею 185 КУпАП, відповідальність за які передбачена Дисциплінарним Статутом ОВС.

Висновок службового розслідування затверджений начальником ГУНП в Чернігівській області 04.01.2018.

05.01.2018 за результатами службового розслідування ГУНП в Чернігівській області прийнято наказ №20 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, поліцейського ОСОБА_3- у вигляді звільнення зі служби в поліції.

02.02.2018 наказом начальника ГУНП в Чернігівській області № 39 о/с відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» капітана поліції ОСОБА_3, інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Ніжинського відділу поліції ГУНП, 02.02.2018 звільнено зі служби в поліції.

Не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач діяв на підставі, в межах наданих повноважень та на їх виконання, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580 (далі - Закон №580).

Відповідно до ч.1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1,2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до Закону.

Згідно пункту 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу, особи РНС) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» № 3460-ІV від 22.02.2006 (далі - Статут).

Згідно ст.ст.1,2 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У статті 5 Статуту зазначено, що за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Статтею 12 Статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Визначення виду дисциплінарного стягнення належить безпосередньо до дискреційних повноважень органу, який вільний у виборі останнього.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 230 від 12 березня 2013 року затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року за № 541/23073 (далі - Інструкція).

Згідно з п. 2.1. Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу (РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

За змістом розділу ІІІ Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Як установлено судом першої інстанції, спірний наказ був прийнятий відповідачем внаслідок проведеного службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни поліцейським СРПП № 3 Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5, результати якого відображені у висновку, затвердженому 04.01.2018 року начальником ГУНП в Чернігівській області.

Так, вказаним висновком встановлено, що 29.12.2017 року о 20:49 під час перевірки в м.Ніжин Чернігівської області на працівників поліції мобільної групи Національної поліції України було здійснено напад групою невідомих осіб.

Встановлено, що 29.12.2017 мобільної групою НПУ проводилась перевірка організації роботи та дотримання дисципліни особовим складом Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області. Так, близько 20:20 мобільною групою НП помічено службовий автомобіль Volkswagen T4, н.з. НОМЕР_1, який рухався по вулиці І.Франка у м.Ніжин, салон автомобіля був заповнений особами в цивільному одязі. Біля аптеки, яка розташована за адресою: м.Ніжин, вул. Московська, 15В, даний службовий автомобіль зупинився, а із салону вийшло близько 10 осіб у цивільному одязі серед яких були чоловіки, жінки та діти.

Автомобіль мобільної групи НП зупинився біля службового автомобіля Volkswagen T4, н.з. НОМЕР_1, поліцейські мобільної групи підійшли до даного автомобіля та після того, як водій опустив скло, перевіряючи представились, пред'явили службові посвідчення та дозволи на право проведення перевірки.

При цьому, декілька осіб у тому числі ОСОБА_3, незважаючи на те, що перебувають у громадському місці почали вести себе агресивно, висловлюватися нецензурно та намагатися вчинити бійку. Після узгоджених дій осіб у цивільному, серед яких був і капітан поліції ОСОБА_3, старший сержант поліції ОСОБА_5. (водій Volkswagen T4, н.з. НОМЕР_1) не реагуючи на неодноразові вимоги перевіряючих зупинитись, на службовому автомобілі залишив місце події та зник.

Таким чином, в даному випадку капітан ОСОБА_3 не вжив жодних заходів на припинення цих протиправних дій, не доповів про це безпосередньому або старшому начальникові, чим порушив службову дисципліну, Присягу поліцейського, вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, статтю 18 Закону України «Про Національну поліцію» та вчинив дії, які мають ознаки адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173 та статтею 185 КУпАП, відповідальність за які передбачена Дисциплінарним Статутом ОВС.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач наполягав на тому, що він участі у конфлікті не приймав, оскільки, відійшов до аптеки за ліками, щодо нездійснення виклику за телефоном « 102» повідомив, що на той час загубив свій телефон.

Разом з тим, ці його пояснення суперечать наданим ним під час службового розслідування (а.с.64), що свідчить про їх неправдивість та намагання уникнути відповідальності.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.16р., ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в нас суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до п.п. 5.3. та 5.4 Інструкції, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що скоєння позивачем дисциплінарних проступків стало можливим внаслідок відвертого ігнорування та недотримання ним вимог нормативно-правових актів, а також безвідповідального відношення до своїх функціональних обов'язків та взагалі до служби в поліції.

Як зазначено у постановах Верховного Суду України від 29 вересня 2015 у справі №21-1288а15 та від 20 жовтня 2015 року у справі 21-2103а15 дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Саме порушення службової дисципліни та скоєння дисциплінарних проступків і стали підставою для прийняття оскаржуваних наказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Разом з тим, колегією суддів не приймаються доводи апелянта щодо неможливості притягнення його до відповідальності за результатами проведення службового розслідування відносно іншого працівника.

Так дійсно, у даній ситуації службове розслідування було призначене за фактом порушень службової дисципліни поліцейським СРПП № 3 Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5.

Водночас, Інструкцією не передбачено призначення нового службового розслідування у разі, коли під час проведення призначеного службового розслідування будуть виявлені інші факти порушення службової дисципліни.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 12 липня 2018 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

М.І.Кобаль