Справа № 133/2161/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/2161/17

Головуючий у 1-й інстанції: Слободяний О.Є.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

11 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області із клопотанням про розгляд звіту про виконання судового рішення Козятинського міськрайонного суду від 13.12.2017 року в адміністративній справі 133/2161/17.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулося до суду із заявою, в якій просило розстрочити виплату донарахованої пенсії ОСОБА_2 з січня 2016 року по грудень 2017 року відповідно до наданого графіку. З наданого боржником графіку вбачається, що остання виплата повинна бути здійснена 01.06.2021 року.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2018 року клопотання позивача про розгляд звіту про виконання судового рішення задоволено частково.

Встановлено Головному управлінню Пенсійного Фонду України у Вінницькій області новий строк для подання звіту щодо повного виконання рішення Козятинського міськрайсуду від 13.12.2017 року, постановленого в адміністративній справі №133/2161/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності, терміном три місяці.

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в частині задоволення клопотання позивача про розгляд звіту про виконання судового рішення - відмовити, а в частині відмови відповідачу в задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення -задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, позивачем надана суду заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про розгляд звіту про виконання судового рішення. В обґрунтування клопотання вказав, що з ГУ ПФУ у Вінницькій області до Козятинського міськрайсуду надійшов звіт про виконання судового рішення, згідно якого відповідач добровільно виконав рішення від 13.12.2017 року по справі 133/2161/17. До звіту було долучено розрахунок на доплату до отриманої позивачем пенсії, згідно якого останній мав отримати 49648,82 грн., як доплату до отриманої ним пенсії за період часу з січня 2016 року по лютий 2018 року, однак до цього часу її не отримав, а тому рішення суду виконано лише частково, тільки в частині перерахунку пенсії.

Водночас, боржник посилається на те, що Кабінетом Міністрів України 21.02.2018 року прийнято постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - постанова КМУ № 103), якою встановлено порядок перерахунку і виплати пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в тому числі і для колишніх працівників міліції з урахуванням розміру грошового забезпечення поліцейського визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", яка набула чинності з 24.02.2018 року.

Сума перерахованої доплати до пенсії для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

-в 2018 році здійснюється доплата до пенсії розрахована за період з 01.01.2018 (до моменту здійснення такого перерахунку) та щомісячна виплата пенсії в розмірі встановленому на виконання рішення суду;

-з 01.01.2019 по 31.12.2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року;

-з 01.01.2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Надаючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконання судового рішення є завершальна стадія судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 4 ст. 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім'ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, постанова Козятинського міськрайсуду від 13.12.2017 року виконана частково, в частині перерахунку пенсії. Борг за минулий період ОСОБА_2 не виплачений, відтак звіт про повне виконання рішення не відповідає фактичним обставинам справи.

Водночас, часткове виконання рішення пов'язано із бюджетним фінансуванням для виплати виниклої заборгованості, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо наявності підстав для надання боржнику часу для виконання вищевказаного рішення суду в частині виплати заборгованої суми терміном три місяці.

Колегія суддів звертає особливу увагу на те, що постанова КМУ № 103 від 21.02.2018 року прийнята та вступила в дію пізніше ніж прийнято рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.02.2018 року.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Крім того, правова позиція, яка викладена Верховним судом України у постанові від 22.02.2017 року у справі № 6-2705цс16 підтверджує, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Згідно ч. 5 ст. 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, є вірним також висновок суду першої інстанції, щодо відмови у задоволенні заяви боржника про розстрочення виконання рішення суду, оскільки постанова КМУ від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» є підзаконним нормативним актом, прийнята після набрання рішенням суду чинності та не має зворотної дії в часі.

Так, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив клопотання про виконання судового рішенні та відмовив у задоволенні заяви про розстрочення виконанням судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2018 року по справі № 133/2161/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята ухвала відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницької області залишити без задоволення, а ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.