Справа № 821/881/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/881/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністравтивним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач, Головне управління, територіальний орган ПФУ), у якому просить:

- зобов'язати ГУ ПФУ в Херсонській області сплатити позивачу різницю в пенсії за минулий час з 01 січня 2016 року по 01 січня 2018 року;

- допустити до негайного виконання постанови в частині зобов'язання проведення виплати різниці несплаченої суми пенсії позивачу за минулий час з 01 січня 2016 року по 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум грошового забезпечення (пенсії);

- судові витрати стягнути за рахунок відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262). З січня 2016 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у звязку із підвищенням грошового забезпечення поліцейських. Відповідач здійснив позивачу перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії з урахуванням суми грошового забезпечення, вказаної в довідці Ліквідаційної комісії УМВС України в Херсонській області від 22 березня 2018 року № 19/1232, з 01 січня 2016 року. Головним управлінням сплачено позивачу різницю в пенсії за минулий час з 01 січня 2018 року по 05 травня 2018 року, проте різниця за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2018 року на момент подання позову залишається не сплаченою. Позивач вважає, що наведена бездіяльність призвела до безпідставного порушення його прав.

11 травня 2018 року позовну заяву залишено без руху, встановлено строк для усунення її недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом.

18 травня 2018 року судом прийнято рішення, згідно ст. 263 КАС України, розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

07 червня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на постанову Кабміну "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21 лютого 2018 року № 103 (далі Постанова № 103) та на той факт, що видатковою частиною бюджету Пенсійного фонду України не передбачено кошти на проведення виплат зазначеній категорій пенсіонерів, вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 18 червня 2018 року за клопотанням відповідача від 07 червня 2018 року, згідно приписів ст. 262 КАС України, вирішено призначити судове засідання на 05 липня 2018 року.

03 липня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій зазначається, що Постанова № 103 не може застосовуватись у даному випадку, так як була прийнята 21 лютого 2018 року, тобто вже після виникнення спірних правовідносин (право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 01 січня 2016 року). Крім того, представник позивача наголосив на тому, що не зможе взяти участь у розгляді даної справи, у звязку із його участю в розгляді інших справ, що підтверджується копією роздруківки з сайту «Судова влада», яка додана до заяви.

05 липня 2018 року представником відповідача до суду подано заяву, в якій не заперечується проти розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Суд зауважує на тому, що з 09 по 10 липня 2018 року включно, головуючий суддя у даній справі проходив кваліфікаційне оцінювання суддів (07 та 08 липня 2018 року вихідні дні), тому так як справа була розглянута 05 липня 2018 року, строк для написання повного тексту рішення спливає 11 липня 2018 року та не може вважатися пропущеним.

З огляду на вказане та положення ч. 9 ст. 205 КАС України, суд приймає рішення про розгляд даної справи у письмовому провадженні за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ за вислугою років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № 18125, виданого 12 травня 2005 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію, призначену на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2017 року по справі 821/508/17 (набрала законної сили 16 липня 2017 року), зобовязано Голову ліквідаційної комісії по ліквідації ГУ МВС в АРК та м. Севастополі виготовити та направити на адресу ГУ ПФУ в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для подальшого перерахунку його пенсії.

На виконання наведеної постанови 22 березня 2018 року Ліквідаційною комісією УМВС України в Херсонській області (далі Ліквідаційна комісія УМВС) була виготовлена довідка про новий розмір грошового забезпечення позивача № 19/1232, прирівняного до грошового забезпечення поліцейських та направлена до ГУ ПФУ в Херсонській області супровідним листом від 07 серпня 2017 року за № 30.

Згідно вказаної довідки, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою: заступник начальника відділення ДСБЕЗ Ялтинського МУ ГУМВС (прирівняна посада заступник начальника відділення, що не входить до складу відділу), станом на 01 січня 2016 року всього становить 7217,06 грн.

Згідно даних автоматизованої системи ПФУ Розрахунку пенсій, за результатами перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 10 квітня 2018 року, розмір його пенсії складає 5051,94 грн. (70% грошового забезпечення).

В подальшому Головним управлінням виплачено позивачу різницю в пенсії за період з 01 січня 2018 року по 05 травня 2018 року.

Станом на момент розгляду справи різниця в пенсії за період з 01 січня 2016 року по 01 січня 2018 року позивачу не виплачена, що не заперечується відповідачем.

Позивач вважає наведену бездіяльність відповідача протиправною, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 2262, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23 грудня 2015 року № 900-VIII ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після частини другої доповнено новою частиною такого змісту: "Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських".

Згідно із ч. 18 ст. 43 Закону № 2262 у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом (далі - особи), або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, Постановою № 988 затверджено грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премій та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із п. 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Статтею 102 Закону № 580 - VIII визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, збільшення грошового забезпечення поліцейських, яке, за своїми складовими є ідентичним складовим колишніх працівників міліції, але за розміром більшим, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього працівника міліції на підставі Постанови №988.

З дня набрання чинності Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їх сімей" (набрав чинності 29 грудня 2015 року) настали підстави для здійснення перерахунку пенсії особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

За правилами п. 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону уповноважені структурні підрозділи зобов'язані у п'ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв'язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п'яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п'ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Отже, чинним законодавством України визначено порядок здійснення перерахунку пенсій, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими встановлено чіткий механізм здійснення перерахунку пенсії.

Вказане не суперечить вимогам пункту 2 Порядку № 45 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким Пенсійний фонд України повідомляє у п'ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в областях, м. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Відповідно до п. 3 Порядку № 45 (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) на підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Статтею 10 Закону № 2262 обов'язок нарахування та виплату пенсій покладено на органи Пенсійного фонду.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області не заперечується факт направлення на адресу останнього довідки для перерахунку пенсії позивачу з урахуванням грошового забезпечення, установленого для поліцейських.

При цьому, згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 22 березня 2018 року № 19/1232, відповідно до ч.3 ст. 63 Закону № 2262, Постанови № 988, розмір грошового забезпечення за нормами чинними на 01 січня 2016 року, за посадою заступник начальника відділення ДСБЕЗ Ялтинського МУ ГУМВС (прирівняна посада заступник начальника відділення, що не входить до складу відділу), станом на 01 січня 2016 року всього становить 7217,06 грн.

Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі №21-484/а13 від 22 квітня 2014 року.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" від 11 листопада 2015 року № 988 набрала чинності з 02 грудня 2015 року та нею встановлені складові грошового забезпечення поліцейських, схеми окладів за відповідним званням поліцейських тощо.

Таким чином, факт введення (зміна) постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 грошового забезпечення поліцейських є підставою для перерахунку пенсії колишнім працівникам органів внутрішніх справ.

Як вже встановлено судом, відповідач виконав вимоги, що встановлені вказаними нормами пенсійного законодавства, здійснив перерахунок пенсії позивача 10 квітня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Щодо строку з якого повинна бути виплачена пенсія позивачу.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України № 2262 (у редакції Закону України від 15 липня 2015 року № 614, який набрав чинності 01 січня 2016 року), перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Враховуючи, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв'язку з набуттям чинності Постановою № 988 та Законом України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", яким внесено доповнення до ст. 63 Закону № 2262, не проведений з 01 січня 2016 року саме з вини державних органів, на яких покладено обов'язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу, тому право позивача щодо перерахунку та виплати пенсії з 01 січня 2016 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог ч. 3 ст. 51 Закону України № 2262.

Зазначена правова позиція підтверджується висновком Верховного суду у зразковій справі № 820/6514/17 від 15 лютого 2018 року.

Щодо нарахування та виплати позивачу різниці між отриманою та належною до виплати пенсії без обмеження будь-яким максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Враховуючи, що положення ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано Конституційним Судом України неконституційним, воно втратило чинність з дня ухвалення такого рішення, а саме з 20 грудня 2016 року, тобто саме з цієї дати виплата пенсії позивачу повинна проводитись без обмеження граничним розміром.

Суд вважає безпідставним твердження відповідача про необхідність відмови у позові у звязку із прийняттям Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2018 року постанови № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", якою встановлено порядок та механізм масового перерахунку пенсій відповідної категорії осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскаржені у даному спорі дії відповідача не були та не могли бути повязані із Постановою № 103, оскільки остання була прийнята після виникнення спірних правовідносин (виникли 01 січня 2016 року). Відтак, посилання відповідача на наведену постанову в відзиві є безпідставними.

Також суд відмічає, що умови Постанови № 103 погіршують становище позивача, відтак вона не може мати зворотної дії у часі, що підтверджене також позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99.

Вирішуючи даний спір суд враховує те, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту позивача, як пенсіонера органів внутрішніх справ України, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані або звужені.

У відповідності до п. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2016 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні "Кечко проти України" від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Також у вказаному рішенні зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Під час розгляду справи суд також враховує, що Конституційним Судом України у рішеннях від 06 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. У рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 Конституційним Судом України зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третьої статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників органів внутрішніх справ, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Одним із основних аспектів відповідальності держави перед людиною є забезпечення чіткого виконання законів, прийнятих її законодавчими органами.

Таким чином, суд вбачає ознаки протиправності в бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо нарахування та виплати позивачу різниці між отриманою та належною до виплати пенсії за період з 01 січня 2016 по 01 січня 2018 року.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач свою позицію довів та обґрунтував. Натомість відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності.

Суд вважає за необхідне розяснити відповідачу, що згідно змісту ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 160, 245 КАС України, наявної правової позиції Верховного Суду України (справа № 21-87а13 від 21 травня 2013 року), обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, відповідає вимогам закону. Відсутність у субєкта владних повноважень вибору на вчинення декількох юридично допустимих для позивача позитивних рішень свідчить про те, що винесення в даному випадку судом конкретного змісту рішення, яке виключає подальші можливі протиправні рішення, дії чи бездіяльність такого субєкта, не можна вважати втручанням в його дискреційні повноваження.

На підставі викладеного, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити позивачу різницю між отриманою та належною до виплати пенсії за період з 01 січня 2016 по 01 січня 2018 року (виплата різниці без обмеження максимального розміру має бути здійснена з 20 грудня 2016 року).

Щодо вимоги позивача про допущення рішення по даній справі до негайного виконання та стягнення з відповідача всієї суми боргу при присудженні виплати пенсії ОСОБА_1, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, негайно виконати судове рішення з моменту набрання ним законної сили. З огляду на зазначене суд наголошує на тому, що допущення рішення до негайного виконання, це право суду, а не обов'язок.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не обґрунтована необхідність допущення даного рішення до негайного виконання, тому суд не вбачає підстав для прийняття відповідного рішення.

Судові витрати по справі розподіляються відповідно до вимог ч. 3 ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії,6) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1) різницю між отриманою та належною до виплати пенсії за період з 01 січня 2016 по 01 січня 2018 року.

З 20 грудня 2016 року провести відповідну виплату пенсії без обмеження максимального розміру.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, АДРЕСА_1), сплачений судовий збір в сумі 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні, сорок копійок), шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби.

Відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо допущення даного рішення до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 10.2.4