Справа № 750/5197/18
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 року Чернігів Справа № 750/5197/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Шевченко А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 15.05.2018 за виконавчим листом № 2-а/2506/1022/11, виданим 26.01.2012 Деснянським районним судом м. Чернігова.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно винесено оскаржувану постанову, оскільки позивачем на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18.06.2010 по 22.07.2011 та нарахована доплата різниці в пенсії в сумі 6369,82 грн.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань. Зазначає, що відмова боржника здійснювати подальшу виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з 100% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» призводить до зменшення розміру його пенсії, що є недопустимим. У звязку з чим, за повторне невиконання боржником рішення суду без поважних причин 15.05.2018 винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Третя особа подала пояснення, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки рішення суду не виконано позивачем в повному обсязі, що призводить до порушення його конституційних прав.

Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 55640764 з виконання виконавчого листа № 2-а/2506/1022/11, виданого 26.01.2012 Деснянським районним судом м. Чернігова, про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з 18.06.2010 провести ОСОБА_3 перерахунок та здійснювати в подальшому виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з 100% мінімальної пенсії за віком, тобто відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснивши відповідну доплату позивачу.

В ході здійснення виконавчого провадження 20.03.2018 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 було прийнято постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 5100,00 грн., а також направлено вимогу від 17.04.2018 № 4864 про негайне виконання рішення суду та надання державному виконавцю документального підтвердження його виконання (а.с. 83-84).

Позивач листом від 03.05.2018 № 5582/07 повідомив відповідача про те, що на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.01.2011 та ухвали Київського апеляційного суду від 16.12.2011 ОСОБА_3 10.02.2012 проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 18.06.2010 по 22.07.2011 та нарахована доплата різниці в пенсії в сумі 6369,82 грн. (а.с. 85-86)

Зважаючи на повторне невиконання рішення суду без поважних причин, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 15.05.2018 було прийнято постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 10200,00 грн. (а.с. 87).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частин першої, другої та абзацу першого частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно частин першої та другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу викладеної норми слідує, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.

Згідно пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 28.12.2010 № 2857-VI доповнено пунктом 4, яким, зокрема, установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом ОСОБА_4 України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Кабінет ОСОБА_4 України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 № 745, яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», «Про Державний бюджет України на 2013 рік», «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (зі змінами) та «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2012-2015 роках норми і положення статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом ОСОБА_4 України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2012-2014 роки та виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2015 рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено, що у 2016 році норми і положення статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом ОСОБА_4 України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

З аналізу викладених норм слідує, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» від 06.07.2011 № 745, якою встановлено розмір додаткової пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають застосуванню лише до 23.07.2011, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету ОСОБА_4 України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Крім того, зазначені нормативно-правові акти в даному випадку регулюють порядок проведення виплати ОСОБА_3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не визнавалися неконституційними, будь-яких рішень щодо їх протиправності чи наявності обставин, що вказують на неможливість застосування даних актів не надано.

Дії позивача при виконанні своїх обовязків направлені на дотримання та виконання останнім норм чинного законодавства, прийнятих постанов чи винесених розпоряджень відповідних органів державної влади.

При цьому, відсутність у судовому рішенні кінцевої дати виплати пенсії з урахуванням перерахунку не породжує у позивача обов'язок довічно здійснювати виплату пенсії ОСОБА_3 у розмірах, встановлених вказаним судовим рішенням.

Такий обов'язок позивача припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність. Дія такого судового рішення не може бути поширена на правовідносини після зміни правового регулювання, оскільки це б призвело до порушення положень частини другої статті 19 Конституції України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 30.05.2018 у справі № 522/5744/17 (К/9901/22870/18).

Водночас, як встановлено в судовому засіданні позивачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 за період з 18.06.2010 по 22.07.2011 і різниця в пенсії в сумі 6369,82 грн. була направлена на виплату додатковими відомостями в лютому 2012 році, але вказані кошти не були йому виплачені (а.с. 51-52).

Отже, з лютого 2012 року по липень 2018 року кошти в сумі 6369,82 грн. не виплачені ОСОБА_3, позивачем не надано суду доказів щодо надання відповідачу документів, на підставі яких відповідач мав би можливість надати оцінку поважності причин невиконання судового рішення в частині не виплати коштів, які були направленні додатковими відомостями до виплати ще в лютому 2012 році.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім того, Європейський суд з прав людини в пунктах 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 у справі «ОСОБА_5 проти України» (заява № 40450/04) зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Суд звертає увагу, що тривале невиконання постанови Деснянського районного суду міста Чернігова від 13.01.2011 стало підставою для звернення ОСОБА_3 до Європейського суду з прав людини, за наслідками якого Європейський суд з прав людини вилучив заяву ОСОБА_3 зі списку справ та передав Комітету ОСОБА_4 Європи для розгляду в рамках загальних заходів приведення до виконання пілотного суду по справі Іванов проти України (а.с. 113).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини справи суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. Пятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (проспект Миру, буд. 43, м. Чернігів, 14000, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 14000, паспорт серії НМ № 478455) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2018 року.

Суддя В.О. Непочатих