Справа № 826/14551/17
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2017-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2017 року м. Київ № 826/14551/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Офісу великих платників Державної фіскальної служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗУГ» про стягнення податкового боргу,

встановив:

10 листопада 2017 року Офіс великих платників Державної фіскальної служби (ОВП ДФС) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗУГ» (ТОВ «ДЗУГ», Товариство) про стягнення боргу з податку на прибуток приватних підприємств.

Зазначили, що за Товариством рахується податковий борг у сумі 1196 грн, який виник на підставі поданої відповідачем податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств від 08 листопада 2016 року №. ОВП ДФС вжито заходів, щодо погашення податкового боргу, зокрема, винесено податкову вимогу від 18 січня 2017 року №17-17 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 20 січня 2017 року №3417/10/28-10-17-01-23.

Таким чином, податкова заборгованість виникла на підставі самостійно задекларованого податкового зобов’язання, яке не оскаржується. В той же час податковий борг відповідачем не сплачений, з огляду на що ОВП ДФС просило стягнути з ТОВ «ДЗУГ» кошти в судовому порядку.

З огляду на вказане, судом в порядку статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747-ІV (КАС України) при розгляді даної справи застосовано скорочене провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та роз’яснено відповідачу, що у випадку неподання заперечень на позовну заяву чи заяви про визнання позову, справа розглядатиметься за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «ДЗУГ» у визначений судом строк заперечень чи заяву про визнання позову суду не надіслало. Копія ухвали про відкриття скороченого провадження направлена відповідачу на адресу, зазначену у позові, яка відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак, поштове направлення повернулося до суду без вручення, з відміткою «за закінченням терміну зберігання», тобто з незалежних від суду причин.

Відповідно до частини четвертої статті 33 КАС України судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно з частиною одинадцятою статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Розглянувши та оцінивши наявні матеріали справи в порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд щодо заявлених позовних вимог виходить з наступного.

ТОВ «ДЗУГ» перебуває на податковому обліку в ОВП ДФС.

З матеріалів справи вбачається, що станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується податковий борг з податку на прибуток приватних підприємств, що виникла на підставі самостійно визначеного податкового зобов’язання, а саме декларації з податку на додану вартість 08 листопада 2016 року № (термін сплати до 30 грудня 2016 року).

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі по тексту – ПК України) податковий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок – документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов’язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкове зобов’язання визначене самостійно платником в податковій декларації в силу положень п. 54.1 ст. 54 ПК України не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку і вважається узгодженим.

За приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, заборгованість, яка виникла у зв’язку з несплатою відповідачем задекларованих зобов’язань у вказаній вище податковій декларації, є узгодженою.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу контролюючим органом надіслано податкову вимогу від 18 січня 2017 року №17-17 на суму 1196 грн. У зв’язку з тим, що Товариство не погасило заборгованість, інші вимоги контролюючим органом не формувались.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування вищенаведених доводів позивача, в тому числі доказів погашення податкового боргу.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Виходячи з положень п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що вимога позивача є обґрунтованою, відповідає дійсним обставинам та матеріалам справи, суд дійшов висновку про доцільність задоволення позову.

У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись статями 2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Адміністративний позов Офісу великих платників Державної фіскальної служби задовольнити повністю.

Стягнути з банківських рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЗУГ» () податковий борг перед бюджетом в сумі 1196 грн.

Відповідно до частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду, прийнята в порядку скороченого провадження виконується негайно.

Згідно із частинами першою, третьою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя О.М. Чудак