Справа № 822/1375/18
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1375/18

Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

12 липня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Боровицького О. А. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Цюпик О.В.,

представника відповідача: Хропуна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому 04 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання проправним та скасування наказу (в частині),

В С Т А Н О В И В :
у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування п. 7 наказу №373 від 25 жовтня 2016 року командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (з адміністративно - господарської діяльності) "Про внесення змін до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (з адміністративно - господарської діяльності) №355 від 05 жовтня 2016 року". Також, позивач просив визнати причини пропуску строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, задоволено клопотання відповідача і позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив про те, що про існування оскаржуваного наказу йому стало відомо 15 березня 2017 року, однак починаючи з 25 травня 2017, після отримання травми, постійно перебував на лікуванні, а тому не зміг своєчасно звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Таким чином, вважає що судом першої інстанції не враховані вказані обставини та безпідставно відмовлено у поновленні йому строку на звернення до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Згідно з ч 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При цьому, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Більше того, поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач дізнався про існування оскаржуваного наказу 15 березня 2017 року, що підтверджується підписом позивача на аркуші доведення (а.с. 47), а також не заперечується самим позивачем у апеляційній скарзі, тоді як до суду ОСОБА_1 звернувся лише 03 квітня 2018 року.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на поважність пропуску строку звернення до суду перебування його з 25 травня 2017 року на довготривалому лікуванні, оскільки починаючи з 15 березня 2017 року до 25 травня 2017 року позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права у встановлені ч. 5 ст. 122 КАС України строки.

Крім того, у судовому засіданні позивач зазначив про те, що оскаржуваний наказ він отримав 23 лютого 2018 року, а тому саме від цієї дати повинен обраховуватись місячний строк звернення до суду.

З цього приводу на запитання головуючого позивач відповів, що дійсно він протягом року отримував грошове забезпечення, але в меншому розмірі, проте про причини зменшення розміру грошового забезпечення до відповідача з заявами не звертався, що свідчить про небажання позивача своєчасно дізнатись про порушення своїх прав та інтересів для їх захисту у строки визначені ч. 5 ст. 122 КАС України.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено жодних об`єктивних обставин, які не залежали від його волевиявлення у підтвердження пропуску строку звернення до адміністративного суду з поважних причин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що адміністративний позов подано позивачем із пропуском строку звернення до адміністративного суду, а тому апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 16 липня 2018 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Боровицький О. А. Полотнянко Ю.П.