Справа № 820/4175/18
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2018 р. № 820/4175/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шляхової О.В., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення компенсації за неотримане речове майно, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась із позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при звільненні з військової служби грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, та наказу командира військової частини НОМЕР_2 15 від 22.01.2018 року.

2. Стягнути з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно звільненому у розмірі 35 881, 31 (тридцять п`ять тисяч) грн. 31 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті їй грошової компенсації вартості за неотримане речове майно внаслідок її виключення зі списків особового складу, всупереч тому, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» № 567-VIII від 01.07.2015р. на неї розповсюджуються вимоги, встановлені Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою КМ України від 16.03.2016 року № 178 та нею подана відповідна заява, яка передбачена пунктом 4 вказаного порядку до відповідача.

Позивачем через канцелярію суду 10.07.2018 року надана заява, в якій позивач вважає можливим слухати справу у порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання справи, через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому, заперечуючи проти заявлених позивачем вимог зазначив, що військовою частиною вжито всі дії задля задоволення вимоги позивача, проте, вирішення вказаного питання залежить від відповідного довольчого органу. У відзиві на позов, серед іншого, висловлено прохання розгляду справи без участі представника відповідача.

Позивачем 09.07.2018 року подана відповідь на відзив, в якій вона зазначає про протиправну бездіяльність відповідача, оскільки відповідні дії, направлені ним на задоволення вимог позивача почались вживатися тільки з березня 2018 року шляхом направлення заявок. Вважає, що відповідач не виплатив грошову компенсацію позивачу за не отримане речове майно, отже тим самим допустив протиправну бездіяльність по відношенню до позивача. Зазначає, що накази про виплату компенсації видавалися у січні 2018 року, проте вони не виконувалися, що свідчить про бездіяльність суб`єктів владних повноважень (відповідача). Вважає, що відповідач навмисно тягнув час та не давав однозначної відповіді чи буде проведена виплата грошової компенсації позивачу. зазначає, що вона неодноразово зверталась до відповідача щодо виплати грошової компенсації (рапорт від 22.01.2018 року, заява від 18.05.2018 року). Лише листом Військової частини НОМЕР_2 №10/479 від 24.05.2018 року відповідач надав остаточну відповідь, що компенсацію за речове майно буде виплачено невідкладно після цільового фінансування.

Суд, на підставі ч.9 ст. 205 КАС України, вважає можливим розглянути вказану справу у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Позивач проходила військову службу в Збройних силах України у військовій частині НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_2 ).

Наказом командира 92 окремої механізованої бригади №15-РС від 22.01.2018 року старшого сержанта ОСОБА_1 відповідно частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнено у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської комісії про не придатність до військової служби з виключенням з військового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, перед своїм звільненням з лав ЗС України позивач 22.01.2018 р. подавала рапорт на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 , в якому просила виплатити їй грошову компенсацію за неотримане речове майно у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (а.с. 28).

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.01.2018 №15 вбачається, що ОСОБА_1 було звільнено 22.01.2018 з військової служби у запас ( а.с.9). Із списків частини позивач була виключена з 22.01.2018 р.,

У тексті зазначеного наказу визначено: Виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 35881,37 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 37 коп. (а.с. 9).

Проте, позивачу не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

18 травня 2018 року позивач письмово звернулась до командира Військової частині НОМЕР_2 із заявою, в якій просила виплатити їй грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно, яке належало їй до видачі протягом служби, у зв`язку із звільненням з військової служби.

Листом Військової частини НОМЕР_2 № 10/479 від 24.05.2018 року Позивачу було повідомлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №15 від 22.01.2018 року компенсацію за речове майно нараховано в сумі 35881,31 грн. та її буде виплачено невідкладно після цільового фінансування. ( а.с.10).

У свою чергу, командуванням в/ч, з метою отримання відповідних коштів на виплату грошової компенсації, було подано до довольчого органу - начальникові речової служби сухопутних військ ЗСУ відповідні заявки від 14.03.2018 року № 6/2/72 та від 21.03.2018 №10/270 (а.с. 25-26).

Позивач, не погодившись із наданою відповіддю, звернулась за захистом своїх прав у судовому порядку.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою ст. 9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ( надалі - Закон №2011-XII) - у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, військовослужбовці мали право на одержання за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовців грошову компенсацію замість них.

Статтею 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» №1459-ІІІ дію частини другої статті 9 вище згаданого Закону зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за не отримане речове майно.

Таким чином, за змістом статті 9 Закону № 2011-XII (у редакції зі змінами, внесеними Законом № 1459-III, що набрав чинності з 11.03.2000 р.) військовослужбовці мали право одержати грошову компенсацію лише за речове майно, неодержане до березня 2000 року.

Законом України від 03.11.2006 р. № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1, якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

Згідно пункту 1 Прикінцевих положень, зазначений Закон набирає чинності з 01.01.2007р.

В подальшому, частину 2 статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ було виключено згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. № 107-VI, однак зміни, внесені підпунктом 3 пункту 67 розділу II вказаного Закону, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.

При цьому, положення частини другої статті 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулювали порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» № 567-VIII від 01.07.2015р. (далі - Закон № 567-VIII) пункт 1 ст. 9-1 Закону №2011-XII викладено в новій редакції: "Продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України".

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України".

Крім того, згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 567-VIII Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 567-VIII передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Вказаний закон набрав чинності 30.07.2015 року.

16.03.2016 р. Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно» (далі Порядок №178).

Згідно п. 2 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Пунктом 3 Порядку № 178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема : звільнення з військової служби.

Пунктом 4 Порядку № 178 унормовано, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

У свою чергу, грошова компенсація вартості за неотримане речове майно передбачена безпосередньо Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення порядку речового забезпечення військовослужбовців» №567-VIII від 01.07.2015 р., вона є соціальною гарантією, що забезпечує реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

При цьому, у відповідності до абзацу першого пункту 242 положення про проходження громадянами України військової служби у ЗС України, затвердженого Указом Президента від 10.12.2008 р. №1153/2008 (далі Положення 242), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Абзацом третім пункту Положення 242 встановлено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна, оскільки відповідає вимогам, встановленим пунктами 2 та 3 Порядку №178, та подав відповідну заяву, яка передбачена пунктом 4 вказаного Порядку №178 до відповідача.

При чому, при виключенні позивача зі списків особового складу з ним фактично не було проведено всіх необхідних розрахунків по грошовій компенсації замість неотриманого речового майна, хоча відповідним наказом було чітко наказано вчинити такі дії.

Разом з тим, відповідач фактично не заперечує проти права позивача на отримання відповідної грошової компенсації у сумі 35881,37 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 37 коп., а незгода з заявленими вимогами лише висловлена відсутністю належних асигнувань.

Водночас, відповідне посилання відповідача не може бути взята судом до уваги, з огляду на практику Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року), за якою, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості за неотримане речове майно звільненому у запас з правом носіння військової форми одягу у розмірі 35881,37 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 37 коп.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу при звільненні з військової служби у грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, та наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 15 від 22 січня 2018 року, у даній частині позов не підлягає задоволенню, виходячи з того, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

У свою чергу, матеріали справи свідчать про вжиття відповідачем певних дій, направлених на задоволення вимог позивача шляхом надання заявок розпорядникові бюджетних коштів про виділення асигнувань, проте, останні не призвели до будь-якого результату. У свою чергу, позивач дії такого розпорядника щодо не виділення коштів для сплати військовою частиною заборгованості з грошової компенсації за неотримане речове майно не оскаржував, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 243-246, 295, 297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення компенсації за неотримане речове майно - задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно звільненому у розмірі 35881,37 (тридцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 37 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи, як передбачено п.15 Перехідних положень КАС України; після початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи - безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2018 року.

Суддя Шляхова О.М.