Справа № 591/2717/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2018 року

Київ

справа №591/2717/16-а

адміністративне провадження №К/9901/44798/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Гімона М.М.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №591/2717/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Старосуда М.І., суддів Яковенка М.М., Лях О.П.,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просила суд поновити строк звернення до суду, визнати протиправними дії Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо вилучення земельної ділянки АДРЕСА_1 та будинковолодіння, які належали ОСОБА_2, зобов'язати Виконавчий комітет Сумської міської ради здійснити перерахунок та виплату грошової компенсації за знесений житловий будинок ОСОБА_2.

В позовній заяві зазначає, що вона була власником земельної ділянки АДРЕСА_2 Вказане домоволодіння було вилучене у неї для будівництва шляхопроводу по АДРЕСА_3.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2017 року поновлено строк звернення до суду. Позов задоволено. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Сумської міської ради щодо вилучення будинку та земельної ділянки за адресою м. АДРЕСА_4, які належали ОСОБА_1. Зобов'язано Виконавчий комітет Сумської міської ради на засіданні розглянути питання про здійснення перерахунку та виплати грошової компенсації за знесений житловий будинок за адресою м. АДРЕСА_4, який належав ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанції поновив строк звернення до суду визнавши, що наведені позивачем обставини щодо дотримання вимог ч.2 ст.99 КАС України, зокрема, та обставина, що на час приватизації житла позивач тривалий час хворіла, тож не могла усвідомлювати значення акту приватизації або взагалі не знала про це, свідчать, що позивач вчасно звернулася до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів. Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у зв'язку із знесенням житла, що знаходилось у приватній власності, позивача вона мала право на отримання компенсації.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року скасовано постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23 серпня 2017 року, а позовну заяву залишено без розгляду на підставі статей 99, 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Залишаючи позов без розгляду, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що даний адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду і позивачем не наведено достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а саме не надано доказів наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, тобто доказів в обґрунтування обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач оскаржила його в касаційному порядку. У касаційній скарзі просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Зазначає, що апеляційний суд дійшов хибного висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення скарги без задоволення, а судового рішення - без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.

Судами установлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0985 га та житловий будинок АДРЕСА_5

У зв'язку з проведенням реконструкції шляхопроводу по вулиці АДРЕСА_6 з метою економії бюджетних коштів на відшкодування витрат, пов'язаних з відселенням власників будинків та земельних ділянок, для забезпечення перспективної забудови згідно затвердженого Генерального плану м. Суми, Виконавчим комітетом Сумської міської ради було прийнято рішення від 03.09.2008 року № 444 «Про встановлення в зоні реконструкції шляхопроводу по АДРЕСА_7 спеціального режиму використання та забудови земель».

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.05.2010 №240 «Про забезпечення громадян жилими приміщеннями у зв'язку із знесенням будинків, розташованих в зоні добудови шляхопроводу по АДРЕСА_9» визнано такими, що підлягають знесенню житлові будинки, розташовані за адресами: АДРЕСА_8.

Згідно акту про вартість майна від 14.05.2010 вартість надвірних споруд (літери «Г», «Е», «Ж», «З», «п/г», «№1-3»), зелених насаджень, розташованих на огородженій земельній ділянці площею 0,0992 га за адресою: АДРЕСА_10 на дату оцінки 30.04.2010 становила 31371,70 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 26.08.2010 № 491 «Про надання житлових приміщень у новозбудованому будинку» позивачу - ОСОБА_2 та членам її родини, що були прописані в будинку АДРЕСА_11, було надано однокімнатну квартиру житловою площею 15,6 кв.м. АДРЕСА_16 однокімнатну квартиру житловою площею 15,6 кв.м. АДРЕСА_12 та двокімнатну квартиру житловою площею 32,7 кв.м. АДРЕСА_13 у новозбудованому багатоповерховому будинку АДРЕСА_14

Під час отримання житлових приміщень у багатоповерховому будинку АДРЕСА_15 позивач та члени її родини надали розписки і нотаріально завірену згоду на обмін вищезазначеного нерухомого майна на квартири без доплати жодної зі сторін.

Тобто, позивач дійшла згоди із відповідачами щодо вчинення обміну нерухомого майна без будь-яких доплат і зміст зазначених юридичних дій був зрозумілим і відповідав її волі, про що нотаріусом було роз'яснено і доведено згідно змісту нотаріальної заяви.

Відповідно до висновку експерта про вартість земельної ділянки несільськогосподарського призначення на дату оцінки 01.07.2010 вартість забудованої земельної ділянки несільського господарського призначення загальною площею 985 кв.м. АДРЕСА_17 становила 169440 грн.

Згідно рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради № 485 від 20.08.2010 ОСОБА_2 відшкодовано вартість земельної ділянки по АДРЕСА_18 в сумі 169440 грн.

Таким чином, про обставини, що зумовили звернення до суду з даним позовом, позивачу було відомо у 2010 році.

Окрім того, в 2014 році вона зверталася до прокуратури Сумської області із заявою, в якій вказувала, що у 2010 році були порушені її права при відчужені земельної ділянки та житлового будинку.

Однак, із даним позовом позивач звернулася до суду 31 травня 2016 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній на час подання позову) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України (в указаній вище редакції) встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин нею не подано.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач знала про порушення, на її думку, прав, свобод чи інтересів, в т.ч. могла вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду, але не скористалася такою за відсутності поважних причин.

За вказаних обставин, суд погоджується з висновками апеляційного суду щодо відсутності підстав для поновлення строку звернення до суду та наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Проте, доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, про перевагу одних доказів над іншими, а тому касаційний суд не приймає їх до уваги.

За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що апеляційним судом не допущено порушень норм процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 343, 350, 356 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2017 року у справі №591/2717/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду