Справа № 808/191/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 рокусправа № 808/191/18

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронова С.В.

судді: Чепурнов Д.В. Мельник В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року

у адміністративній справі № 808/191/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та додані до неї матеріали позивачу відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, тобто з підстав не усунення у встановлений судом строк недоліків позовної заяви, яку залишено без руху.

Зазначена ухвала, яка винесена судом у зв'язку з не сплатою судового збору у повному обсязі та не надання доказів на підтвердження поважних причин пропущення строку звернення до суду, позивачем оскаржена до апеляційного суду з підстав її не законності та не обґрунтованості, що вважає підставою для її скасування.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що на виконання ухвали судді Запорізького окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 16.01.2018 р., ним до суду 02 лютого 2018 р. було надано уточнену позовну заяву, заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якій він просив зменшити або розстрочити сплату судового збору на розсуд суду до ухвалення рішення по справі. Проте, Запорізький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 05 лютого 2018 року повернув адміністративний позов всупереч положень ст.8 Закон України «Про судовий збір», якою передбачено можливість відстрочення або розстрочення сплати судового збору на певний строк, чи зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати враховуючи майновий стан сторони, та наданих ним до суду доказів (довідки про розмір пенсії) на підтвердження обставин неможливості сплати судового збору, тобто, його незадовільного фінансового стану, та фактично обмежив його право звернення до суду, що є неприпустимим відповідно до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), Рекомендацій щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №К (81)7, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практиці Європейського суду з прав людини під час застосування якої визнається, що необхідність сплати судові витрати є обмеженням права доступу до суду.

Мотивуючи виконання вимоги суду про надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, позивач вказує, що разом з адміністративним позовом ним була подана заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду, де він зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору від 13 грудня 2017 року державним виконавцем йому не надсилалася до подачі адміністративного позову, а про існування постанови про стягнення виконавчого збору йому стало відомо 04 січня 2018 року під час ознайомлення його представником з матеріалами виконавчих проваджень відносно мене, що суд зможе перевірити тільки після витребування матеріалів виконавчого провадження, в яких значиться розписка про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, тому враховуючи достатню в матеріалах справи письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги позивача, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу на ухвалу у справі за відсутності сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, та оцінивши правильність застосування у даному випадку норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває відкрите постановою від 13 грудня 2017 року виконавче провадження № 55383144 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 23338,49 дол. США та 30120,58 грн., і виконавче провадження № 49824564 про звернення стягнення, які були приєднані до зведеного виконавчого провадження № 52386319 по якому майно позивача по цій справі було передано стягувану в рахунок погашення боргу за ціною третіх електронних торгів що дорівнює 1 042 300,00 грн.

Вважаючи винесені відповідачем постанову від 13 грудня 2017 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 23338,49 дол.США та 30120,58 грн. такою, що винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», позивач 16.01.2018 р. звернувся до суду з позовом про її скасування, який ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року було залишено без руху, з наданням строку для усунення її недоліків протягом двох днів з дня вручення ухвали шляхом: подання уточненої позовної заяви, в якій зазначити ідентифікаційний код відповідача як юридичної особи - органу державної влади; паспорт позивача як громадянина України; документ про додаткову сплату судового збору у розмірі 8 130,00 грн.; і заяву про поновлення строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

02.02.2018 р. на виконання ухвали судді Запорізького окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху від 16.01.2018 р., позивач надав: 1) уточнену позовну заяву, в якій зазначив ідентифікаційний код відповідача як юридичної особи - органу державної влади; 2) копію паспорту позивача як громадянина України; 3) заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду; 4) клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якій позивач просить зменшити або розстрочити сплату судового збору на розсуд суду до ухвалення рішення по справі; 5) копію пенсійного посвідчення позивача.

Суд першої інстанції перевіривши усунення позивачем недоліків позовної заяви у спосіб, визначений судом встановив, що позовна заява відповідно до п.5 ст.169 КАС України підлягає поверненню разом з усіма доданими до неї матеріалами у зв'язку з не усуненням позивачем усіх недоліків позовної заяви, а саме: не надання суду жодних документальних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду; та не наведення жодних доказів фінансової можливості сплати судового збору у подальшому.

При цьому, вирішуючи питання щодо наявності підстав для відстрочення, зменшення або розстрочення позивачу сплати судового збору, суд першої інстанції виходив з приписів ч. 1 ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України від 08.07.2011 № 3674-УІ «Про судовий збір», та відповідно, крім майнового стану позивача намагався перевірити також можливість позивача у подальшому сплатити відповідну суму, але був позбавлений такої можливості, оскільки позивач на підтвердження відсутності у нього фінансової можливості сплати судовий збір у визначеному законом розмірі не надав належних доказів, та не зазначив про їх існування.

Судова колегія в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки пенсійне посвідчення не може бути доказом незадовільного майнового стану позивача, який відповідно до ст.8 Закону N 3674-V та ч.1 ст.88 КАС України може слугувати підставою для того що б суд своєю ухвалою міг відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, або ж зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-УІ за подання адміністративного позову майнового характеру фізична особа сплачує 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з того, що оскаржуваною постановою відповідачем було визначено позивачу суму виконавчого збору у розмірі 23 338,49 дол. та 30 120,58 грн., позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 8 810,00 грн. (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), однак надав документ про сплату судового збору на суму 680,00 грн. Отже, позивачу необхідно було додатково надати документ про сплату судового збору у розмірі 8 130,00 грн. (8 810,00 грн. - 680,00 грн. = 8 130,00 грн.).

Як показує судова практика, при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності відповідних коштів для сплати судового збору. Водночас відсутність таких доказів чи їх неналежність є підставою для відмови в задоволенні заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Крім іншого, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що ч. 6 ст. 161 КАС України чітко визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Оскільки відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 287 КАС України позовна заява позивачем мала б була подана в 10-денний строк з дня коли він дізнався, або повинен був дізнатися про існування оскаржуваної постанови відповідача, а на підтвердження поважності причини пропущення строку звернення до суду позивач не надав жодного доказу, судова колегія визнає, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі недолікам позову, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для повернення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги її не спростовують, тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст.150-151, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, увалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник