Справа № 803/858/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 липня 2018 року

Київ

справа №803/858/16

провадження №К/9901/7548/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., провівши в касаційному порядку попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Обрізко І.М., Левицької Н.Г., Носа С.П., від 24 жовтня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М., в якому просив з урахуванням уточнених позовних вимог визнати протиправним наказ від 23.02.2016 року №57 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», а саме: преамбулу, розділ 1 та пункти 1.1 та 1.5 наказу, а також в додатку №2 до наказу позицію №75, в додатку №4 до наказу позицію №65, в додатку №6 до наказу позицію №41, які стосуються прав та інтересів ОСОБА_2, визнати протиправним повідомлення про нікчемність правочину від 25.02.2016 року №889/1.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М. про визнання протиправним наказу в частині та повідомлення про нікчемність правочину відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно у відповідності до вимог пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI визнав нікчемними операцію по перерахуванню коштів з рахунку фізичної особи на рахунок №5634, проведену 29.01.2016 року на суму 6400 доларів США, та договір банківського вкладу №Д-Ф/16/1036-02432 від 29.01.2016 року.

3. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року скасовано та провадження у справі № 803/858/16 за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - закрито. Роз'яснено ОСОБА_2, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства України.

Постановляючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вже вирішувала питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16 лютого 2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки та банківську діяльність», пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що є наслідком скасування постанови суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

5. Касаційна скарга обґрунтована тим, що пред'явлені ОСОБА_2 позовні вимоги до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни не мають ознак корпоративного спору та не можуть розглядатись в межах справи про банкрутство, оскільки така справа відсутня, водночас, позивач - фізична особа ОСОБА_2 та відповідач не можуть бути сторонами в господарському процесі у спорі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, оскільки за своїм правовим статусом не відповідають приписам статтей 1, 21 Господарського процесуального кодексу України. Отже, виходячи з суб'єктивного складу осіб у спорі та заявлених позовних вимог, даний спір, який полягає в оскарженні фактично дій та бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк», не підвідомчий господарським судам.

6. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Іриною Миколаївною заперечень на касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року не подано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7. Відповідно до частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

8. Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

9. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

10. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

11. Європейський суд з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (№ 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві … керується законом, що приймається парламентом» (Zand v. Austria № 7360/76); фраза «встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути «встановленим законом» є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia № 63486/00, Fedotova v. Russia № 73225/01).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції, колегія суддів приходить до висновку про те, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко Ірини Миколаївни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В.Коваленко

Судді: Я.О.Берназюк

М.І.Гриців