Справа № 814/1083/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 р. № 814/1083/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Моторс", вул. Космонавтів, 81Б/1, м. Миколаїв, 54028

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2018 № 1 та № 1,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра Моторс" звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 12.03.2018 р. № 1 повністю та № 1 частково в сумі 24991,75 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, витрати на які підприємством віднесено до складу валових витрат, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. Придбаний у ТОВ "Еллана" і ТОВ "Технооптторг-Трейд" товар позивач використав у своїй господарській діяльності. І операції з поставки товару, і його подальшого продажу оформлені належними первинними документами. Позивач наголошує на тому, що чинне законодавство не покладає на нього відповідальності за невиконання чи неналежне виконання контрагентом своїх обов'язків. Грошове зобов'язання з податку на прибуток у сумі 28702,00 грн позивач визнав та сплатив.

18.06.2018 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав лише про операції позивача з ТОВ "Еллана" і ТОВ "Технооптторг-Трейд". Підставою для нарахування грошового зобов'язання з податку на прибуток і ПДВ стала відсутність товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості та відповідності, видаткових накладних на реалізацію товару кінцевому споживачу. По ТОВ "Технооптторг-Трейд" відповідач посилається також на інформацію від оперативного управління про наявність ознак фіктивності товариства.

02.07.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив, де вказано, що відсутність товарно-транспортних накладних не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції.

За клопотанням представника позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є офіційним дилером з продажу автомобілів марки Ford, основним видом діяльності якого є торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.

У лютому 2018 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача, результати якої оформлені актом від 27.02.2018 р. № 447/14-29-14-01/37436506. Перевіркою встановлено наступні порушення:

- п. 44.1, 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 47421,00 грн;

- п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 ПК України, в результаті чого завищено ПДВ на загальну суму 185196,00 грн.

12.03.2018 р. відповідачем винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № 1, яким нараховано податкове зобов'язання з податку на прибуток на суму 47421,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 6272,75 грн;

- № 1, яким нараховано податкове зобов'язання з ПДВ на суму 185196,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 46299,00 грн.

Основною підставою для нарахування позивачу грошового зобов'язання стали операції з ТОВ "Еллана" і ТОВ "Технооптторг-Трейд".

Так, позивач уклав з ТОВ "Еллана" договір поставки автомобільних шин від 01.11.2016 р. № ДП-011, за умовами якого придбав 12 шин. Згідно п. 2.1 і 2.3 договору найменування товару, ціна за одиницю, кількість та загальна сума відображаються в специфікації. Одночасно з товаром постачальник передає покупцю рахунок-фактуру і видаткову накладну. За умовами п. 3.1 і п. 3.2 постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару, а покупець - забезпечити його приймання. Договір діяв до 31.12.2016 р.

До перевірки позивачем надано видаткову, податкову накладну, платіжне доручення. Поставка та оплата товару здійснена 10.11.2016 р.

В акті перевірки зазначено, що позивачем не надано товарно-транспортні накладні, що підтверджували б транспортування товару, зазначеного у видаткових накладних. Згідно баз даних контролюючого органу неможливо відслідкувати повний ланцюг походження та реалізації придбаного товару. На запит відповідача позивач надав письмові пояснення від 16.02.2018 р., згідно яких товар доставлено на склад позивача постачальником, а в подальшому продано кінцевому споживачу не платнику ПДВ. Не надано також позивачем сертифікатів якості та відповідності на автошини, видаткових накладних на реалізацію товару кінцевому споживачу.

На підставі викладеного, відповідач дійшов висновку про завищення позивачем сум витрат по операціям із ТОВ "Еллана" за 2016 р. на суму 83333,00 грн, а також віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ, реальність здійснення яких перевіркою та первинними документами не підтверджено, за листопад 2016 р. на суму 16667,00 грн.

З приводу відсутності товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що з умов договору поставки від 01.11.2016 р. № ДП-011 вбачається обов'язок саме постачальника поставити товар на склад покупця. Таким чином, позивач не був стороною договору перевезення і, відповідно, не мав примірника товарно-транспортної накладної.

Товарно-транспортні накладні - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку їх на шляху переміщення, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Проте, наявність належних первинних документів свідчить про здійснення самих господарських операцій. Наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних може вказувати лише на дотримання чи порушення правил перевезення, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства та не свідчать про безтоварність операцій.

Згідно позиції Верхового Суду, викладеної в постанові від 20.06.2018 р. по справі № 813/1879/13-а, відсутність певних документів, зокрема на підтвердження факту транспортування товару, не можуть бути беззаперечним доказом відсутності реального характеру поставки, тоді як інші докази, оцінені судами у судовому процесі підтверджують фактичне виконання поставки, а контролюючим органом не надано достовірних доказів на спростування цього факту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Статтею 9 зазначеного вище Закону визначає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Позивачем та ТОВ "Еллана" на виконання договору поставки автомобільних шин від 01.11.2016 р. № ДП-011 складено та підписано видаткову накладну та податкову накладну, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідач не зазначив про будь-які недоліки в їх оформленні. Товарно-транспортні накладні, сертифікати якості та відповідності в межах даної господарської операції не є первинними документами, а їх відсутність не може бути підставою для висновку про нереальність операції. Придбання у ТОВ "Еллана" автомобільних шин повністю узгоджується з видом діяльності позивача та очевидно переслідувало ділову мету.

Зазначення в акті перевірки про неможливість відслідкувати повний ланцюг походження та реалізації придбаного товару згідно баз даних є необґрунтованим. До того ж, ст. 61 Конституції України задекларовано індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач відповідає лише за господарські операції, безпосереднім учасником яких він є, та не зобов'язаний відслідковувати повний ланцюг походження та реалізації придбаного у ТОВ "Еллана" товару.

Будь-яких інших підстав, які б доводити обґрунтованість висновків акту перевірки щодо нереальності операції позивача з ТОВ "Еллана", відповідач не навів.

З ТОВ "Технооптторг-Трейд" позивач уклав договори поставки товару на умовах відстрочення платежу від 19.01.2015 р. № 250/15/11, від 11.01.2016 р. № 177/16/11 і від 12.01.2017 р. № 404/17/11. За умовами вказаних договорів ТОВ "Технооптторг-Трейд" постачало позивачу автомобільні товари партіями в асортименті, визначеному у видаткових накладних. Згідно п. 3 договору поставка здійснювалась транспортом і за рахунок покупця, а зобов'язання вважалися виконаними після передачі товару та підписання товарно-транспортних та/або видаткових накладних.

До перевірки позивачем надано видаткові та податкові накладні.

В акті перевірки зазначено, що позивачем не надано товарно-транспортні накладні, що підтверджували б транспортування товару, зазначеного у видаткових накладних. На запит відповідача позивач надав письмові пояснення від 20.02.2018 р., згідно яких товар транспортувався транспортом директора.

Крім того, відповідач посилається на інформацію оперативного управління по ТОВ "Технооптторг-Трейд", згідно якої останнє має ознаки фіктивності.

Викладене стало підставою для висновку про віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по операціям із ТОВ "Технооптторг-Трейд", реальність здійснення яких перевіркою не підтверджено, на загальну суму 168529,00 грн.

За умовами договорів поставки, достатньою підставою для підтвердження факту транспортування, отримання та оприбуткування товарно-матеріальних цінностей є видаткові накладні, а не виключно товарно-транспортні. Висновки суду про відсутність товарно-транспортних накладних викладені вище. Що ж до посилання відповідача на інформацію оперативного управління, суд уже зазначав про індивідуальний характер юридичної відповідальності. Відповідач не надав належних доказів фіктивності ТОВ "Технооптторг-Трейд". Натомість позивач надав докази належного виконання постачальником своїх обов'язків за договорами. Господарські взаємовідносини з постачальником тривали три роки, а номенклатура придбаного товару відповідає видам діяльності позивача.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.п. 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем передбачається реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

Норми ПК України не ставлять у залежність право платника податку на формування податкового кредиту від фактичної сплати сум податків до бюджету постачальником товарів по ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів, призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів, а реальність операцій з придбання ним товарів у судовому процесі контролюючим органом не спростована. Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми витрат та/чи податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені.

При визначенні суми грошового зобов'язання, яке відповідно до податкового повідомлення-рішення від 12.03.2018 р. № 1 було збільшено на 53693,75 грн, контролюючий орган не відніс операції з ТОВ "Технооптторг-Трейд".

Інших порушень, які б вплинули на суму нарахованого грошового зобов'язання відповідач у відзиві не вказав.

З частиною порушень, які були виявлені під час перевірки, а саме: віднесення до витрат сум страхових платежів, сплачених за страхування нерухомості, яка не є власністю позивача та невключення до складу доходів сум безнадійної заборгованості по ФОП ОСОБА_1 та по ПАТ СК "Уніка" позивач погодився та добровільно частково сплатив штрафні санкції в сумі 28702,00 грн, які були визначені в податковому повідомленні-рішенні від 12.03.2018 р. № 1.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині, що оскаржується позивачем. Натомість позивач надав належні докази, що підтверджують фактичне придбання товарів у ТОВ "Еллана" і ТОВ "Технооптторг-Трейд" для використання у власній господарській діяльності. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Враховуючи часткове визнання порушень та часткову сплату грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням від 12.03.2018 р. № 1, скасувати оскаржуване рішення слід частково в сумі 24991,75 грн, яка позивачем не визнана.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 4277,83 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 12.03.2018 р. № 1 частково в сумі 24991,75 грн.

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 12.03.2018 р. № 1 повністю.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39394277) судовий збір у сумі 4277,83 грн (чотири тисячі двісті сімдесят сім грн 83 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Моторс" (ідентифікаційний код 37436506).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13.07.2018 р.

Суддя Н.В. Лісовська