Справа № 823/990/18
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 липня 2018 року Справа № 823/990/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2018 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення (далі-заява) у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 4704,60 грн.

Заява мотивована тим, що суд за наслідками розгляду спору не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із захистом прав позивача у судах згідно з договором про надання правової допомоги з ОСОБА_2 Відповідач відзив на заяву не надав.

Оскільки судовий розгляд справи здійснювався у порядку письмового провадження, на підставі ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив розгляд заяви здійснювати у порядку письмового провадження (далі - КАС України). Згідно з ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вирішуючи питання прийняття додаткового судового рішення, суд врахував таке.

Відповідно о п.1 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведене свідчить, що в цій частині статті закріплене право адміністративного суду ухвалити додаткове судове рішення за наявності підстав, передбачених у законі.

Суд встановив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у цій справі від 05.06.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 21.09.2017 №14670-13.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 704,80 грн.

Отже, розглянувши спір суд вирішив питання розподілу судових витрат.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд у мотивувальній частині рішення від 05.06.2018, зазначив таке.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать у т.ч. витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До заяви від 15.03.2018 про розподіл витрат представником позивача наданий акт наданих послуг від 21.02.2018, а саме: надання попередньої консультації - 30 хв. (425,00 грн.); складення і направлення адвокатського запиту - 30 хв. (425,00 грн.); складання позовної заяви - 3 год. (2550,00 грн.); представництво інтересів клієнта в суді (2000,00 грн.).

Досліджуючи наданий акт наданих послуг, суд вбачає, що у ньому ним не зазначена інформація про складення позовної заяви саме за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.09.2017 №14670-13.

Відтак, не визначення змісту та обсягу конкретної господарської операції унеможливлює прийняття акту наданих послуг, як доказу який підтверджує витрати саме по цій адміністративній справі.

Також, суду не надані докази оплати позивачем отриманих послуг на правничу допомогу.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що надані суду матеріали, не доводять факту понесення позивачем витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Враховуючи те, що наданими суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вказана правова позиція відображена у додатковій постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №810/2823/17 (провадження №К/9901/7937/18).

Отже, питання відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу вирішено рішенням у цій справі від 05.06.2018.

Щодо наданого представником позивача до заяви акту виконання робіт-надання послуг від 03.07.2018, до якого включено також витрати на складання заяви про винесення додаткового рішення та апеляційної скарги на рішення суду, суд зауважує, що відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з абз.1-3 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі ч.3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суд врахував, що вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу вирішено судом на підставі поданих представником позивача доказів. При цьому, заяви про неможливість подання додаткових доказів до прийняття рішення суду не надано, у зв'язку з чим, відсутні підстави для прийняття додаткового рішення на підставі поданого представником позивача акту виконання робіт-надання послуг від 03.07.2018.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат в розмірі 4704,60 грн. є необґрунтованими, а заява про винесення додаткового рішення у цій справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 252, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про винесення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст.295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Рідзель