Справа № 810/2419/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року справа № 810/2419/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Київській області до Комунального підприємства "Калинівське ДПС" про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Калинівське ДПС" про стягнення податкової заборгованості в сумі 786 114, 28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на прибуток підприємств, податку на додану вартість та збору за спеціальне використання води. Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за своєчасністю, правильністю нарахування та сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів), а також стягнення з платників податків заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача податкової заборгованості.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06 червня 2018 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02 липня 2018 року.

Про дату, час та місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

У призначений день і час сторони до суду не з'явились: позивач надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності; відповідач до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд, на підставі частини дев'ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України вирішив здійснювати подальший розгляд справи за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав. Таким чином, справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Комунальне підприємство "Калинівське ДПС" є юридичною особою, що зареєстрована 15.02.2005 Броварською районною адміністрацією Київської області (номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - 1 000181), як платник податків перебуває на обліку в Броварській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

У відповідача утворилася заборгованість перед бюджетом з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та збору за спеціальне використання води.

Податкова заборгованість з податку на додану вартість виникла з таких підстав.

Відповідач подав до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкові декларації з податку на додану вартість за листопад - грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-липень 2017 року, в яких самостійно визначив розмір власних податкових зобов'язань за цим податком на загальну суму 1003544,00 грн., з яких:

96065,00 грн. - згідно з декларацією від 21.12.2015 № за листопад 2015 року;

214362,00 грн. - згідно з декларацією від 20.01.2016 № за грудень 2015 року;

10260,00 грн. - згідно з декларацією від 16.02.2016 № за січень 2016 року;

38764,00 грн. - згідно з декларацією від 18.03.2016 № за лютий 2016 року;

35232,00 грн. - згідно з декларацією від 20.04.2016 № за березень 2016 року;

29257,00 грн. - згідно з декларацією від 20.05.2016 № за квітень 2016 року;

44546,00 грн. - згідно з декларацією від 21.06.2016 № за травень 2016 року;

48706,00 грн. - згідно з декларацією від 19.07.2016 № за червень 2016 року;

25735,00 грн. - згідно з декларацією від 22.08.2016 № за липень 2016 року;

32354,00 грн. - згідно з декларацією від 20.09.2016 № за серпень 2016 року;

32533,00 грн. - згідно з декларацією від 20.10.2016 № за вересень 2016 року;

34512,00 грн. - згідно з декларацією від 21.11.2016 № за жовтень 2016 року;

32678,00 грн. - згідно з декларацією від 20.12.2016 № за листопад 2016 року;

54529,00 грн. - згідно з декларацією від 20.01.2017 № за грудень 2016 року;

36876,00 грн. - згідно з декларацією від 20.02.2017 № за січень 2017 року;

49866,00 грн. - згідно з декларацією від 20.03.2017 № за лютий 2017 року;

45686,00 грн. - згідно з декларацією від 19.04.2017 № за березень 2017 року;

46158,00 грн. - згідно з декларацією від 19.05.2016 № за квітень 2017 року;

9223,00 грн. - згідно з декларацією від 20.06.2017 № за травень 2017 року;

28265,00 грн. - згідно з декларацією від 18.07.2017 № за червень 2017 року;

57937,00 грн. - згідно з декларацією від 18.08.2017 № за липень 2017 року.

У результаті несвоєчасної сплати зобов`язань за вище перелічені податкові декларації, Податковим органом нараховано пеню у розмірі 706 302, 41 грн.

Разом з цим, відповідно до витягу із зворотного боку інтегрованої картки платника податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), позивачем було частково погашено зобов'язання у загальному розмірі 371686,14 грн., у зв'язку з чим самостійно визначене податкове зобов'язання з податку на додану вартість складає 706302,41 грн.

Податкова заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств виникла з таких підстав.

Відповідач подав до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за 2015 рік від 29.02.2016 № , в якій самостійно визначено суму податку на прибуток підприємства у розмірі 8145,00 грн.

Відповідно до витягу із зворотного боку інтегрованої картки платника податку на прибуток підприємства, відповідачем було частково погашено зобов'язання за рахунок переплати, у загальному розмірі 486,40 грн., у зв'язку з чим самостійно визначене податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємства складає 7658,60 грн.

Податкова заборгованість за надходження збору за спеціальне використання води, виникла з таких підстав.

Відповідач подав до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкові декларації зі збору за спеціальне використання води за лютий 2015 року, липень, вересень 2016 року та січень, березень, червень 2017 року, в яких самостійно визначив розмір власних податкових зобов'язань за цим збором на загальну суму 32382, 29 грн., з яких:

3745,26 грн. - згідно з декларацією від 02.03.2015 № за лютий 2015 року;

9157,78 грн. - згідно з декларацією від 15.08.2016 № за липень 2016 року;

5266,91 грн. - згідно з декларацією від 20.10.2016 № за вересень 2016 року;

4367,78 грн. - згідно з декларацією від 09.02.2017 № за січень 2017 року;

4621,39 грн. - згідно з декларацією від 25.04.2017 № за березень 2017 року;

5223,17 грн. - згідно з декларацією від 28.07.2017 № за червень 2017 року.

Відповідно до витягу із зворотного боку інтегрованої картки платника збору за спеціальне використання води, відповідачем було частково погашено зобов'язання за рахунок переплати, у загальному розмірі 2060,64 грн., у зв'язку з чим самостійно визначене податкове зобов'язання зі збору за спеціальне використання води складає 30321,65 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості комунального підприємства складає 786114,28 грн. (706302,41 грн. + 7658,60 грн. + 30321,65 грн.).

Вказану суму податкового зобов'язання відповідач самостійно в установлений законом строк не сплатив.

Податковим органом на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі, рекомендованою кореспонденцією, було надіслано податкову вимогу від 16.01.2015 № 17-23, яка була отримана відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на корінці податкової вимоги.

У зв'язку несплатою відповідачем у добровільному порядку суми заборгованості у розмірі 786114,28 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України передбачено, що звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених цим Кодексом, календарний квартал, з урахуванням таких особливостей: а) якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця; б) якщо податкова реєстрація особи анулюється в інший день, ніж останній день календарного місяця, то останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається з першого дня такого місяця та закінчується днем такого анулювання.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із пунктом 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що самостійно визначене платником податків податкове зобов'язання оскарженню не підлягає.

Суд зазначає, що податкові зобов'язання з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та збору за спеціальне використання води, самостійно визначені відповідачем згідно поданий до контролюючого органу декларацій з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та зі збору за спеціальне використання води не були сплачені відповідачем, а тому загальна сума податкового боргу відповідача, з урахуванням пені за несвоєчасне подання декларації, складає 786114,28 грн., що підтверджується зворотнім боком інтегрованої картки платника податків з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та збору за спеціальне використання води на відповідача.

З приводу податкового боргу в частині пені, нарахованої у зв'язку з простроченням сплати узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент нарахування пені за прострочення погашення податкового зобов'язання) передбачено, що нарахування пені розпочинається: 129.1.1. при нарахуванні суми грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов'язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); 129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання.

Пунктом 129.4 статті 129 Податкового кодексу України визначено, що на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

На суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Як установлено судом, податковим органом нараховано відповідачу пеню у зв'язку із несплатою податкових зобов'язань з податку на додану вартість в загальному розмірі 74444,55 грн., що підтверджується витягом із зворотного боку інтегрованої картки платника податку.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене, суд дійшов до висновку, що загальна сума податкового боргу відповідача з податку на додану вартість, податку на прибуток підприємств та збору за спеціальне використання води складає 786114,28 грн. (706302,41 грн. + 7658,60 грн. + 30321,65 грн.), що відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно якого податковим боргом визнається сума узгодженого грошового зобов'язання, але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що у зв'язку з несплатою відповідачем податкових зобов'язань, Головним управління ДФС у Київській області було виставлено податкову вимогу від 16.01.2015 № 17-23, яка була отримана відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на корінці податкової вимоги.

Доказів оскарження податкових вимог чи погашення податкового боргу за визначеними податковими зобов'язаннями Комунальним підприємством "Калинівське ДПС" суду не надано.

Щодо способу захисту права на стягнення податкового боргу суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного, суд убачає наявність, передбачених чинним законодавством, обставин для стягнення коштів з рахунків Комунального підприємства "Калинівське ДПС" у банках, обслуговуючих такого платника, у розмірі суми податкового боргу 786114,28 грн.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог, доказів про сплату відповідачем податкового боргу у розмірі 786114,28 грн. до суду не надано.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків Комунального підприємства "Калинівське ДПС" () у банках, обслуговуючих платника податків на користь Державного бюджету України у сумі 786114 (сімсот вісімдесят шість тисяч сто чотирнадцять) грн. 28 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.