Справа № 809/707/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4175/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Д. Буд» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року про відмову у відкритті провадження, постановлену під головуванням судді Тимощук О.Л. в м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Д. Буд» до Державного реєстратора Федорина Мирослава Михайловича Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Франк Девелопмент» про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Р.Д. Буд» звернулося в суд з позовною заявою до Державного реєстратора Федорина Мирослава Михайловича Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Франк Девелопмент» про скасування рішення державного реєстратора від 25.01.2018 за №39349717 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Франк Девелопмент» на приміщення паливної в будинку № 1Б по вулиці Крайківського у м. Івано-Франківську та скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Франк Девелопмент» на приміщення паливної в будинку № 1Б по вулиці Крайківського у м. Івано-Франківську, здійснену на підставі рішення державного реєстратора від 25.01.2018 за №39349717.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2018 відмовлено ТОВ «Р.Д. Буд» у відкритті провадження. Цією ухвалою роз'яснено позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Не погоджуючись з постановленням вказаної ухвали, її оскаржив в апеляційному порядку позивач, вважаючи, що така підлягає скасуванню, оскільки ухвалена з порушенням норм процесуального права. Крім того, судом першої інстанції надано неправильну юридичну оцінку предмету спору та спірним правовідносинам сторін. Просить оскаржуване рішення скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Р.Д. Буд» було покладено факти порушення державним реєстратором Федорин М.М. приписів п. 1 ч. 3 ст. 10 та п. 3, 4, 5 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Апелянт звертає увагу, що жодних вимог про визнання права власності в позові не зазначено, так само як і посилань на будь-які статті розділу 29 ЦК України щодо захисту права власності. Тобто, до предмету доказування входили обставини щодо виконання (невиконання) державним реєстратором виключно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що регламентує офіційне визнання і підтвердження державою (в особі відповідних суб'єктів) фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки основні доводи позивача ґрунтуються на тому, що відповідач як суб'єкт, наділений владними функціями, приймаючи оскаржуване рішення, діяв всупереч вимогам Закону № 1952-IV, тобто у даній справі спір про будь-яке цивільне право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Враховуючи те, що від учасників справи не поступили клопотання про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у даній справі є захист права власності, порушеного відповідачем, шляхом прийняття оскаржуваного рішення, а доведення позивачем неправомірності дій відповідача стосовно прийняття вказаного рішення та здійснення реєстрації права власності є спором про доведення права власності на таке майно, тобто фактично існує спір про право цивільне. Зі змісту долучених до матеріалів позовної заяви письмових доказів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення від 25.01.2018 за №39349717 та скасування державної реєстрації права власності не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права володіння, користування та розпорядження майном, тобто, має місце спір приватно-правового характеру, що в свою чергу виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним з врахуванням наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями ст. 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 1, 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Порушуючи питання про скасування рішення державного реєстратора від 25.01.2018 за №39349717 та скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Франк Девелопмент» на нерухоме майно: "приміщення паливної" в будинку № 1Б по вул. Крайківського у м. Івано-Франківську, у позовній заяві обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачем протиправно, на підставі договору іпотеки від 04.05.2011 №1239; договору про внесення змін до договору іпотеки №1425, виданого 01.08.2013; договору про відступлення права вимоги №3863, посвідченого 17.11.2016; договору про відступлення права вимоги №3696, посвідченого 10.01.2016, а також вимоги про усунення порушень від 12.12.2017, прийнято рішення від 25.01.2018 за №39349717 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Франк Девелопмент» на нерухоме майно: "приміщення паливної" в будинку №1Б по вул. Крайківського в м. Івано-Франківську, чим порушено вимоги пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та недотримано правил, встановлених пунктами 3, 4, 5 частини 1 статті 24 вказаного Закону, а саме: не встановлено, що поданий для реєстрації речових прав іпотечний договір не містить умови про передання в іпотеку позивачем в будь-чию користь, зокрема і ТОВ «Франк Девелопмент» нежитлового приміщення - приміщення паливної площею 13,3 м.кв., реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 101; не перевірено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомого майна, що є предметом реєстраційної дії, являється ТОВ «Р.Д. Буд», який не є стороною ні боргового зобов'язання, ні договору про передачу майна в забезпечення виконання зобов'язання (іпотеки); не перевірено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно так само як і в Державному реєстрі Іпотек станом на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії об'єкт реєстрації прав власності (нерухоме майно: "приміщення паливної") не було обтяжене іпотекою в користь ТОВ «Франк Девелопмент»; не перевірено факт виконання чи існування правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Позивач, подаючи вказаний позов, вважає, що спір є публічно-правовими і повинен бути розглянутий адміністративним судом.

З огляду на характер спірних правовідносин, фактично має місце незгода позивача з діями та можливими допущеними порушеннями з боку ТОВ «Франк Девелопмент» з приводу подання ним документів державному реєстратору для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, договорів про відступлення права вимоги, вимоги про усунення порушень, що стосуються відносин, які витікають з цивільно-правових (господарських) відносин. Такі спірні відносини є пріоритетними між позивачем та ТОВ «Франк Девелопмент», а вимоги сформовані до державного реєстратора Федорина М.М. Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради з приводу прийнятого ним рішення про державну реєстрацію слід вважати похідними від спору між учасниками кредитних відносин (іпотечних відносин). Відповідач перебуває за межами цих правових відносин, не є їх учасником та не вчиняв владних управлінських функцій в межах цих відносин, а тому вказаний спір не є публічно-правовим, а стосується договірних відносин і має вирішуватись за правилами ГПК України.

Скасування рішення державного реєстратора з проведення реєстраційних дій за договорами іпотеки, відступлення права вимоги та вимоги усунення порушень обов'язково будуть впливати на майнові права тієї юридичної особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано, оскільки питання правомірності укладення/розірвання цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено реєстрацію/припинення речового права, обов'язково постане перед судом, який буде вирішувати цей спір.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування рішення від 25.01.2018 за №39349717 та скасування державної реєстрації права власності не є публічно-правовими, оскільки предметом такого спору є захист права володіння, користування та розпорядження майном, тобто, має місце спір приватно-правового характеру, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства є вірним.

Така ж правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 по справі №821/592/16.

Мотиви та доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують цих висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, і вважає обґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в цій справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України

Статтею 242 КАС України, зокрема визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись статтями 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Р.Д. Буд» залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 809/707/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин - з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 09.07.2018.