Справа № 826/14853/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Парінов А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_3, представника відповідачів Зайкіної К. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у місті Києві щодо розгляду по суті скарг позивача від 18.02.2016 р. про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 08.02.2016 р. № та рішення № /12-01; визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 20.04.2016 р. № 3101/Л26-15-10-02-16 про результати розгляду первинної скарги позивача від 18.02.2016 р. на повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 08.02.2016 р. № та № /12-01; зобов'язання Головного управління ДФС у місті Києві розглянути скарги відповідно до закону; визнання протиправними дій Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо пред'явлення на примусове виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вимоги № 231201, виданої 23.08.2016 р. Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві про стягнення боргу в сумі 213246,66 грн., боржник: ОСОБА_3, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1; стягувач: держава.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що скарга позивача розглянута Головним управлінням ДФС у місті Києві з порушенням тридцятиденного строку та з порушенням процедури прийняття в частині необхідності залишення такої скарги без розгляду у зв'язку з оскарженням позивачем предмету скарги в судовому порядку.

Крім того, апелянт зазначає, що вимоги про сплату боргу не отримував, відтак у відповідача були відсутні підстави для пред'явлення вимоги до примусового виконання. Дата вимоги, зазначена у постанові про відкриття виконавчого провадження, не відповідає даті її прийняття.

Відзиви до Київського апеляційного адміністративного суду не надходили.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання вимог обліку та збору єдиного соціального внеску фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. складено акт № 23/12-01/НОМЕР_1 від 19.01.2016 р.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.02.2016 р., згідно якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 збільшено грошове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на 300203, 06 грн. (в тому числі 239754, 45 грн. - основного платежу та 60448, 61 грн. - штрафні (фінансові) санкції); рішення № /12-01 від 08.02.2016 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 30693, 95 грн. за донарахування своєчасного не нарахованого єдиного внеску.

Не погоджуючись із вказаними донарахуваннями позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Головного управління ДФС у місті Києві, отриманої відповідачем 22.02.2016 р.

Рішенням Головного управління ДФС у місті Києві від 04.03.2016 р. № 1740/Л/26-15-10-08-16 продовжено строк розгляду скарги до 21.04.2016 р. включно.

Рішенням Головного управління ДФС у місті Києві № 3101/Л/26-15-10-02-16 від 20.04.2016 р. скаргу ФОП ОСОБА_6 задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 08.02.2016 р. в частині грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб на 750, 05 грн. (в т.ч. 600, 04 грн. - основний платіж та 150, 01 грн. - штрафні (фінансові) санкції), в іншій частині залишено без змін.

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві прийнято вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 213246, 66 грн. від 19.01.2016 р. № Ф-231201, яку направлено на адресу позивача (а. с. 19).

Вказану вимогу отримано позивачем згідно зворотного повідомлення 25.01.2016 р. (а. с. 67).

Також 19.01.2016 р. позивачем направлено на адресу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві повідомлення про оскарження ППР та рішення про застосування штрафних санкцій в судовому порядку, як вбачається з копії чеку відділення поштового зв'язку (а. с. 22 - 23).

31.03.2016 р. постановою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/247/16 позов ОСОБА_3 до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві № /12-01 від 08.02.2016 р.;

- визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві № від 08.02.2016 р.;

- визнано протиправним та скасовано податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві від 19.01.2016 р. № Ф-231201;

- визнано протиправним та скасовано податкову вимогу ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві від 09.03.2016 р. № Ф-3887-16.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2016 р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.03.2016 р. у справі № 826/247/16 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення набрало законної сили 26.07.2016 р.

Після цього, 17.08.2016 р. ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у місті Києві листом № 2616/9/26-59-13-06 направлено до відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві вимогу від 19.01.2016 р. № Ф-231201 для примусового виконання, отриману відділом ДВС 26.08.2016 р. (а. с. 65).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464) встановлено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею (частина 2 ст. 25 вказаного Закону).

Відповідно до частини 3 ст. 25 Закону № 2464 суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, як встановлено частиною 4 ст. 25 вказаного Закону, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки (абз. 9 ч. 4 ст. 25 вищевказаного Закону).

Згідно із абзацом 10 частини 4 ст. 25 Закону № 2464 у випадках, зазначених в абзаці дев'ятому цієї частини, орган доходів і зборів також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому, заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом (частина 5 ст. 25 вищевказаного Закону).

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 р. № 449 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 р. № 508/26953; далі - Інструкція № 449).

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначених у вимозі сум недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), орган доходів і зборів протягом десяти робочих днів надсилає в порядку, встановленому Законом, до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки) (абз. 5 п. 5 розділу VI «Порядок стягнення заборгованості з платників» Інструкції № 449).

Пунктом 6 Інструкції № 449 визначено, зокрема, умови за настання яких вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, а саме:

- сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником;

- орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження;

- вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом);

- борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9- 11 цього розділу;

- є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

З огляду на вимоги вищезазначених нормативно-правових актів колегія суддів вважає обґрунтованою позицію суду першої інстанції щодо того, що після завершення процедури судового оскарження набранням законної сили рішенням Київського апеляційного адміністративного суду про відмову у скасуванні вимоги від 19.01.2016 р. № Ф-231201, позивач борг у добровільному порядку не сплатив, що стало правомірною підставою для звернення вимоги до примусового виконання.

Доводи позивача про неотримання вимоги спростовуються зворотнім повідомленням про її отримання та, власне, фактом оскарження її в судовому порядку у січні 2016 року та наявністю її копії в матеріалах судової справи № 826/247/16.

Доводи позивача про зазначення у постанові про відкриття виконавчого провадження невірної дати вимоги колегією суддів не перевіряються, оскільки правомірність дій державного виконавця не входить до предмету доказування у даній справі, а в супровідному листі від 17.08.2016 р. № 2616/9/26-59-13-06 відповідачем правильно зазначено реквізити вимоги.

В частині оскарження рішення Головного управління ДФС у місті Києві колегія суддів прийшла до таких висновків.

Згідно п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Процедура оскарження платниками податків податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючих органів під час адміністративного оскарження визначена Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 916 від 21.10.2015 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.12.2015 № 1617/28062; далі - Порядок № 916).

Згідно п. 4 розділу IV Порядку № 916 платник податків у скарзі про скасування податкового повідомлення-рішення/рішення має вказати відомості про оскарження рішення контролюючого органу до суду.

У відповідності до п. 4 розділу VIII Порядку № 916, контролюючий орган залишає скаргу без розгляду повністю або частково у разі, якщо, в тому числі, платник податків оскаржив до суду рішення контролюючого органу.

Як свідчить повідомлення позивача, його адресовано Державній податковій інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Доказів направлення такого повідомлення на адресу Головного управління ДФС у місті Києві позивач не надав. Участі у розгляді справи № 826/247/16 Головне управління ДФС у місті Києві не приймало.

Крім того, згідно п. 56.9 ст. 56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Таким чином, право на продовження строку розгляду скарги податковим органом передбачено чинним законодавством, а дотриманням/недотриманням процедури прийняття такого рішення доводи апеляційної скарги не обґрунтовуються, тому колегією суддів не перевіряються.

Також колегією суддів відхиляються доводи апелянта щодо неможливості застосування до процедури оскарження рішень щодо погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування норм Податкового кодексу України з огляду на те, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску має право оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Законом, що регулює процедуру оскарження рішень податкових органів до органів вищого рівня, є Податковий кодекс України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування рішення Головного управління ДФС у місті Києві.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві, Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 12.07.2018 р.)