Справа № 804/2847/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Справа № 804/2847/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Єврокровля»
до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-
19.04.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Єврокровля» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №622040/40108101 від 30.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №96 від 20.11.2017 року; № 611844/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №104 від 01.12.2017 року, №611845/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №109 від 08.12.2017 року; та зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні ТОВ «Компанія Єврокровля» №96 від 20.11.2017 року днем її подання 15.12.2017 року, №104 від 01.12.2017 року днем її подання 30.12.2017 року, №109 від 08.12.2017 року днем її подання 29.12.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем було подано на реєстрацію до податкового органу податкові накладні №104 від 01.12.2017 року, №109 від 08.12.2017 року, №96 від 20.11.2017 року, згідно квитанцій накладну було отримано, але реєстрацію зупинено та запропоновано платнику податків подати додаткові документи та пояснення, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Первинні документи фінансово-господарської діяльності підприємства були подані до податкового органу. Вказані документи повністю підтверджують реальність господарських операцій, за результатами яких складено податкові накладні, які надіслано для реєстрації. При цьому, рішеннями відповідача було відмовлено у реєстрації вказаних податкових накладних, також, в рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних вказано як підставу для відмови надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, тобто, не вбачається конкретної підстави відмови, а тому рішення, прийняте відповідачем є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
24.04.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін, та встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.
На виконання вимог ухвали від 24.04.2018 року представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечував та вказав, що оскаржуване рішення правомірне, та таке, що винесено відповідно до вимог діючого законодавства, у зв'язку з чим, підстави для його скасування відсутні.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2017 року між Приватним підприємством "Аеліта" (надалі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Єврокровля" (надалі -Підрядник) укладено Договір № 1711/17, відповідно до умов якого Підрядник зобов'язався в установлений даним Договором строк по завданню Замовника на свій ризик виконати наступні роботи: облаштування утепленої покрівлі з покриттям з ПВХ мембрани по основі з несучого профнастилу, яка знаходиться на території Замовника: територія Новоолександрівської с/р в Дніпровському районі Дніпропетровської області (далі - роботи), а Замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх.
Відповідно до п. 2.1. Договору, вартість виконаних робіт за цим Договором, визначається Договірною ціною, погодженою обома Сторонами, яка приєднується до даного Договору і є його невід'ємною частиною.
Відповідно до п. 3.1. Договору, оплата підрядних робіт по даному Договору проводиться Замовником в наступному порядку:
3.1.1. Замовник протягом 5 банківських днів після підписання Договору перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника перший аванс в сумі 940697,99 грн. (дев'ятсот сорок тисяч шістсот дев'яносто сім гривень 99 копійок) з ПДВ, в т. ч. ПДВ 156782.99 грн.
Другий аванс в розмірі 750070,38 грн. (сімсот п'ятдесят тисяч сімдесят гривень 38 копійок) з ПДВ, в т. ч. ПДВ 125011.73 грн. Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника не пізніше 10 банківських днів після дати підписання сторонами Договору.
Третій платіж в розмірі 925261,60 грн. (дев'ятсот двадцять п'ять тисяч двісті шістдесят одна гривня 60 копійок) з ПДВ, в т. ч. ПДВ 154210,06 грн. Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Підрядчика з відстрочкою не більше 15 банківських днів від дати підписання сторонами Договору.
Пунктом 5.1. Договору визначено, що тривалість виконання робіт по даному Договору складає 76 календарних днів від дати першої поставки матеріалів (але не пізніше 10 банківських днів від дати підписання сторонами Договору).
Відповідно до п. 6.4. Договору, здача-приймання остаточно виконаних робіт оформляється Актом виконання робіт, підписаним сторонами протягом 3-х (трьох) календарних днів з моменту закінчення робіт.
17.11.2017 року сторонами підписано Додаток № 1 до Договору N9 1711/17 від 17.11.2017 року - договірна ціна облаштування утепленої покрівлі з покриттям з ПВХ мембрани по основі з несучого профнастилу, відповідно до якого загальна вартість проекту 3160147,06 грн. в т.ч. ПДВ 526691,18 грн.
Відповідно до п. 3.1. Договору Замовником було здійснено оплату робіт на розрахунковий рахунок ТОВ "Компанія Єврокровля", що підтверджується наступними платіжними дорученнями: - платіжним дорученням № 4898 від 20.11.2017 р. в сумі 940697,99 грн. з ПДВ; - платіжним дорученням № 5174 від 01.12.2017 р. в сумі 750070,38 грн. з ПДВ; - платіжним дорученням № 5303 від 08.12.2017 р. в сумі 925261,60 грн. з ПДВ; - платіжним дорученням № 5572 від 22.12.2017 р. в сумі 246013,85 грн. з ПДВ.
20.11.2017 року ТОВ "Компанія Єврокровля", виписано податкову накладну № 96 від 20.11.2017 р. (на суму авансу сплаченого ПП "Аеліта" на розрахунковий рахунок ТОВ "Компанія Єврокровля" в розмірі 940697,99 грн. з ПДВ ) та 15.12.2017 р. направлено на реєстрацію до Державної фіскальної служби України, згідно квитанції від 15.12.2017 р. документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена.
01.12.2017 року ТОВ "Компанія Єврокровля", виписано податкову накладну № 104 від 01.12.2017 р. (на суму авансу сплаченого ПП "Аеліта" на розрахунковий рахунок ТОВ "Компанія Єврокровля" в розмірі 750070,38 грн. з ПДВ ) та 30.12.2017 р. направлено на реєстрацію до Державної фіскальної служби України, згідно квитанції від 03.01.2018 р. документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена.
08.12.2017 року ТОВ "Компанія Єврокровля", виписано податкову накладну №109 від 08.12.2017 р. (на суму авансу сплаченого ПП "Аеліта" на розрахунковий рахунок ТОВ "Компанія Єврокровля" в розмірі 925261,60 грн. з ПДВ) та 29.12.2017 р. направлено на реєстрацію до Державної фіскальної служби України, згідно квитанції від 30.12.2017 р. документ доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України. Документ прийнято. Реєстрація зупинена.
Відповідно інформації зазначеної у Квитанціях від 15.12.2017 р., від 03.01.2018 р. та від 30.12.2017 р. направлених ДФС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.15.17» на адресу позивача, реєстрація документа була зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризику визначеному пунктом 6 Наказу Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017 року «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:43.91.19-00.00 та запропоновано Позивачу надати пояснення та/або копії документів».
Комісією Державної фіскальної служби України прийнято Рішення №622040/40108101 від 30.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №96 від 20.11.2017 року; № 611844/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №104 від 01.12.2017 року, №611845/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №109 від 08.12.2017 року, у звязку з наданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.
Не погодившись із вказаними рішеннями позивачем було подано до ДФС адміністративні скарги, які були залишені рішеннями Комісії з розгляду скарг ДФС від без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.
Позивач вважає рішення №622040/40108101 від 30.03.2018 року, № 611844/40108101 від 14.03.2018 року та №611845/40108101 від 14.03.2018 року протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).
Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.
Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).
Аналогічні норми містить пункт 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зі змісту Квитанцій по податкових накладних № 96 від 20.11.2017 року, №104 від 01.12.2017 року та 109 від 08.12.2017 року вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом №567.
Суд звертає увагу на те, що фіскальним органом у Квитанціях зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної вказаним критеріям, натомість, підпункт 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.
Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв: Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:
1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);
2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.
Суд зазначає, що визначення фіскальним органом у Квитанції конкретного критерію ризику прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься в Наказі №567 Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Вичерпний перелік документів).
Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії):
- для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.
Крім того, зі змісту Квитанцій по податкових накладних № 96 від 20.11.2017 року, №104 від 01.12.2017 року та 109 від 08.12.2017 року вбачається, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567.
Таким чином, у Квитанціях фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення двох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567 (пункт 1 Вичерпного переліку документів містить два різні переліки, в залежності від визначеного ступеня ризику).
У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті в підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Такі документи направляються податковим органом за місцем обліку платника податків відповідно підпункту 201.16.2 пункту 201.16статті 201 ПК України до Комісії ДФС України для прийняття Рішення щодо реєстрації податкових накладних.

Комісією ДФС України було прийнято рішення №622040/40108101 від 30.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №96 від 20.11.2017 року; № 611844/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №104 від 01.12.2017 року, №611845/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №109 від 08.12.2017 року.

Суд зазначає, що Рішення комісії №622040/40108101 від 30.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №96 від 20.11.2017 року; № 611844/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №104 від 01.12.2017 року, №611845/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №109 від 08.12.2017 року, не містять конкретної інформації, щодо причин та підстав для прийняття таких рішень, а лише містять загальну фразу про те, що причиною його прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Судом встановлено, що в рішеннях не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації №190 від 29.03.2017 (далі - Постанова №190) установлено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу ;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Проте, оскаржувані рішення не містять чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують підставу для реєстрації податкових накладних, а отже контролюючий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних №96 від 20.11.2017 року, №104 від 01.12.2017 року та № 109 від 08.12.2017 року.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №622040/40108101 від 30.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №96 від 20.11.2017 року; № 611844/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №104 від 01.12.2017 року, №611845/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №109 від 08.12.2017 року прийняті не у спосіб визначений законом, а отже, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про покладення на Державну фіскальну службу України обов'язку зареєструвати податкові накладні №96 від 20.11.2017 року, №104 від 01.12.2017 року та № 109 від 08.12.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов'язок суду змусити суб'єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення субєкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення субєкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційні, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Також, суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

В даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання ДФС зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №96 від 20.11.2017 року, №104 від 01.12.2017 року та № 109 від 08.12.2017 року, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, для відновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне, зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні №96 від 20.11.2017 року, №104 від 01.12.2017 року та № 109 від 08.12.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Єврокровля» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 5286,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №908 від 13.04.2018 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 5286,00 грн. підлягає стягненню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Єврокровля» (49000, м.Дніпро, вул.Титова, б.2, прим.4, ) до Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправними, скасувати рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України №622040/40108101 від 30.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №96 від 20.11.2017 року; № 611844/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №104 від 01.12.2017 року, №611845/40108101 від 14.03.2018 року, яким ТОВ «Компанія Єврокровля» відмовлено в реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №109 від 08.12.2017 року.

Зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №96 від 20.11.2017 року днем її подання 15.12.2017 року, №104 від 01.12.2017 року днем її подання 30.12.2017 року, №109 від 08.12.2017 року днем її подання 29.12.2017 року, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Єврокровля».

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Єврокровля» () за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України судовий збір у сумі 5286,00 грн. (пять тисяч двісті вісімдесят шість гривень).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1