Справа № 456/3885/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 рокуЛьвів№ 876/4633/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Матковська З.М.,

суддя Сапіга В.П.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 травня 2018 року (головуючий суддя Бучківська В.Л., м.Стрий) у справі № 456/3885/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВПОДДЗ 3-го Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Мешова Василя Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом інспектора ВПОДДЗ 3-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправною та такою, що не підлягає виконанню постанову серії АР № 565822 від 01 квітня 2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 покликався на те, що 27 листопада 2017 року старший державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин Н.С. ознайомила його з матеріалами справи виконавчого провадження №54895547 про примусове виконання постанови серії АР №565822, виданої 10 квітня 2017 року Управлінням патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення з нього штрафу в розмірі 850 грн. При цьому, позивач вважав, що інспектор ВПОДДЗ 3-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Мешов В.В. незаконно склав на нього постанову серії АР № 565822 від 01 квітня 2017 року за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з якою він ознайомився лише 27 листопада 2017 року, оскільки 01 квітня 2017 року о 11 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М -06 на 610 км. + 200 м., керуючи транспортним засобом марки Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 був пристебнутий ремнем безпеки під час руху автомобіля та мав при собі поліс ОСЦПВВНТЗ.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львiвської області від 18 грудня 2017 року ОСОБА_1 поновлено строк на звернення до суду з позовом.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львiвської області від 18 грудня 2017 року від 04 травня 2018 року позов задоволено частково: постанову серії АР № 565822, постановлену інспектором ВПОДДЗ 3-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Мешовим Василем Володимировичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову та залишити його без розгляду.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно поновив позивачу строк на звернення до суду з адміністративним позовом. Відповідач зазначає, що він направив поштовим зв'язком на адресу позивача постанову АР № 565822 від 01 квітня 2018 року про накладення на адміністративного стягнення, однак ОСОБА_1 таку постанову не отримав з незалежних від відповідача причин, а тому строк на звернення до суду повинен обчислюватись з моменту невручення копії постанови позивачу. Відповідач переконаний, що свій обов'язок щодо направлення постанови, виконав у повному обсязі, а тому поновлення строку позивачу є безпідставним та необгрунтованим.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання на розгляд справи не з'явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.205 цього Кодексу.

Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Зі змісту постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 565822 від 01 квітня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, судом встановлено, що 01 квітня 2017 року, о 11 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп М -06 на 610 км. + 200 м. ОСОБА_1. керував транспортним засобом марки Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 не пристебнувши ремінь безпеки під час руху автомобіля та не мав при собі поліс ОСЦПВВНТЗ. Вважаючи, що у діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектором ВПОДДЗ 3-го батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції Мешовим В.В. застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до постанови серії ВП № 54124113 від 13 червня 2017 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови серії АР № 565822, виданої 10 квітня 2017 року Управлінням патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 гривень.

Позивач, покликаючись на те, що не отримував згадану вище постанову про накладення адміністративного стягнення, звернувся до суду.

Приймаючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що обов'язок доказування в цих справах покладається на відповідача, а оскільки ним не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, постанова підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з таким висновком з огляду на наступні обставини справи.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна підтверджуватися відповідними докази.

В розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Разом з тим, з матеріалів справи судом не встановлено, а відповідачем не подано жодних допустимих доказів, які б підтверджували (фіксували) факт вчинення позивачем правопорушення та обґрунтовували висновки відповідача, викладені у змісті оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому суд зазначає, що сам опис обставин вчинення правопорушення у постанові, без підтвердження відповідними доказами не доводить факту вчинення особою такого правопорушення.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі на неможливість зберігання протягом тривалого часу доказів вчинення правопорушення є непереконливим та не може бути взято судом до уваги.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з позовом колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що 23 березня 2018 року відповідач подав до суду клопотання про залишеня позову ОСОБА_1 без розгляду мотивуючи це тим, що копія оскарженої постанови була направлена позивачу 05 квітня 2017 року рекомендованим поштовим відправленням за місцем реєстрації, а саме: Львівська область, місто Стрий, вул.Савури, 52. Відповідач зазначає, що позивач не з'явився у поштове відділення для отримання рекомендованого листа з копією постанови, та такий був повернутий за адресою відправника. На підтвердження своїх доводів відповідач надав списки згрупованих поштових відправлень, поданих Управлінням патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції в поштове відділення №53 від 05 квітня 2017 року.

Разом з тим, колегія суддів не може взяти до уваги доводи викладені у згаданому клопотанні з огляду на те, що списки згрупованих поштових відправлень не містять номерів штрихових ідентифікаторів поштових відправлень, а тому перевірити достовірність таких даних є неможливо. Поряд з цим, список наданий відповідачем, містить прізвище «ОСОБА_1.», що не відповідає прізвищу позивача.

Тому, колегія суддів апеляційного адміністративного приходить висновку про те, що відповідач не зміг належно обґрунтувати своє клопотання про залишеня позову без розгляду та не підтвердив факту направлення позивачу оскарженої ним постанови АР № 565822 від 01 квітня 2018 року про накладення на адміністративного стягнення.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржене рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 268, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 травня 2018 року у справі № 456/3885/17- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді З. М. Матковська
В. П. Сапіга