Справа № 22-а-24351/11
Суддя: Довгаль А. П.
Дата ухвалення: 2011-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Довгаль Г.П.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області на рішення Лозівського районного суду Харківської області від 30 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області про зобовязання здійснення перерахунку недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» за 2009 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова, по невиконанню за 2009 рік приписів ст. Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушень моїх прав на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії за період за 2009 рік.

Рішенням Лозівського районного суду Харківської області від 30 серпня 2010 року позов задоволено.

Зобовязано відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії з віком як дитині війни із розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2009 рік, з урахуванням фактично виплачених сум. Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неврегульованість на законодавчому рівні механізму та умов виплати допомоги особам, які мають статус дитина війни, прийняття оскаржуваної постанови порушенням норм бюджетного законодавства України та ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове держави пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів п.2 ч.І ст.197 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження через неприбуття у судове засідання жодної з осіб, які беруть участь у справі.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку цивільного провадження з дотриманням діючих на час ухвалення рішення норм процесуального права.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни та за приписами ст.6 цього закону має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норм матеріального права, надавши перевагу ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" над постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. за № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу. Також суд правильно визначено розмір мінімальної пенсії за віком, виходячи із приписів ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншими законами такий розмір не врегульовано.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилася в 1937 році і в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» набула статусу «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено. '

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» розміри державних гарантій н 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

А тому, відповідач у 2009 році повинен діяти у відповідності із приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, за 2009 рік спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобовязання відповідача здійснити позивачеві щомісячне підвищення пенсії за 2009 рік.

Законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії, яке міститься в статті 1 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Такий вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. У даному випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії /чи її перерахунок/. Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Також, судом першої інстанції при вирішенні справи правильно не взято до уваги заперечення відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 1- ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Лозівському районі Харківської області відхилити.

Рішення Лозівського районного Суду Харківської області від 30 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді