Справа № 814/1844/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2018 р.м. ОдесаСправа № 814/1844/17

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Шеметенко Л.П.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прок-М» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прок-М» до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прок-М» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та частково скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 16.08.2017 року №/38693726 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за період з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року.

В обґрунтування позову зазначено, що застосовуючи до підприємства санкції за порушення строку реєстрації податкових накладних за період з 01.10.2015 року по 31.12.2015 року контролюючий орган діяв не у відповідності чинного законодавства, за відсутності установленого порядку накладення штрафу. Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість і неправомірність застосування штрафних санкцій згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що є безумовною підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень в цій частині.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Прок-М», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Миколаївській області проведена камеральна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Прок-М» з питань своєчасності реєстрації податкових накладних за період з жовтня 2015 року по листопад 2016 року, за результатами якої складений акт №874/14-29-12-01-06/38693726 від 06.07.2017 року (а.с. 9-11).

Зазначеною перевіркою встановлено порушення ТОВ «Прок-М» граничних термінів, встановлених ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На підставі виявлених порушень ГУ ДФС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення - рішення №/38693726 від 16.08.2017 року, яким позивачу визначена сума штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 25 369,06 грн. (а.с. 6).

При цьому, за період з жовтня по грудень 2015 року контролюючий орган у своєму рішення визначив платнику суму санкцій у розмірі 17 870,17 грн., виходячи з 10% від суми податку незареєстрованих у строки податкових накладних.

Не погоджуючись із застосуванням штрафних санкцій в наведеній сумі, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування в цій частині податкового повідомлення-рішення відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що викладені в акті перевірки висновки податкового органу знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та не заперечуються позивачем, а отже є обґрунтованими.

Водночас, суд першої інстанції вказав на те, що відсутність затвердженого акту центрального органу виконавчої влади щодо порядку застосування санкцій за спірний період не виключає чинність норм податкового законодавства в частині відповідальності за порушення платником його правил.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним та підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити, зокрема, камеральні перевірки.

Камеральні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно із ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом камеральної перевірки ТОВ «Прок-М», проведеної у липні 2017 року, було дотримання позивачем правил податкового законодавства щодо своєчасності реєстрації податкових накладних за період, в тому числі, з жовтня 2015 року по грудень 2015 року, а отже здійснюючи контролюючі функції з цих питань, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень, передбачених п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України.

Водночас, колегія суддів враховує те, що перевірка платника податку відбулась в межах 1095 днів після граничного строку подання податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

Дотримання вказаних строків щодо визначення грошового зобов'язання знайшло своє підтвердження і в нарахуванні штрафу у серпні 2017 року згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абз. 10 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року) реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Так, під час перевірки встановлено і як не заперечується позивачем, ТОВ «Прок-М» у період, зокрема, з жовтня по грудень 2015 року допустило затримку у реєстрації податкових накладних до 15 днів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що контролюючий орган вірно встановив, що позивач під час реєстрації вказаних податкових накладних допустив порушення правил податкового законодавства, визначених в абз. 10 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення у позивача вказаного податкового обов'язку).

При цьому, за правилами п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент допущення позивачем порушень в реєстрації податкових накладних за спірний період) порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

З огляду на наведене, оскільки під час перевірки встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних до 15 календарних днів, колегія суддів вважає, що відповідачем правильно застосовано до позивач штраф у розмірі 10% від загальної суми ПДВ 178 701,7 грн., а саме у розмірі 17 870,17 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування до позивача штрафу у спірній частині згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відбулось обґрунтовано, на підставі Закону, а отже обставин для скасування рішення контролюючого органу не вбачається.

При цьому, не можуть бути визнані обґрунтованими доводи позивача про те, що під час застосування санкцій відповідач мав керуватись правилами акту центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, враховуючи відсутність такого обов'язку станом на момент проведення перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції повною мірою з'ясовані обставини справи, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прок-М» - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 16.07.2018 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Л.П. Шеметенко