Справа № 556/225/18
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 556/225/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від "22" травня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, стягнення моральної шкоди , -

суддя в 1-й інстанції - Ведяніна Т.О.,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - м.Сарни,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, в якому просив визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови від 22 грудня 2017 року про закінчення виконавчого провадження протиправними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 22 травня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про визнання дій протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Вважаючи, що ухвалу суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, позивач звернувся до Житомирського апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить названу ухвалу суду скасувати.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що зал судового засідання позивачем було залишено лише тоді, коли суддя видалився до нарадчої кімнати. При цьому вказує, що суддя, виходячи до нарадчої кімнати, не зорієнтувала в часі щодо подальшого судового засідання.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні під час вирішення питання про закриття провадження у справі за клопотанням відповідача, позивач залишив зал судового засідання.

Відповідно до приписів статті 205 КАС України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

До позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.

Наслідки, визначені частинами третьою та п'ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 44).

Розглядаючи вказане клопотання в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд видалився до нарадчої кімнати.

Як встановлено з протоколу судового засідання від 22 травня 2018 року позивач був присутнім в судовому засіданні та надавав пояснення стосовно клопотання відповідача.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право кожного на судовий розгляд справи, яке означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду. З тексту статті 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємними елементом права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Так, у справі «Ashingdane проти Сполученого Королівства» (№ 8225/78, рішення від 28 травня 1985 року) ЄСПЛ зазначив, що якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, суд повинен з'ясувати, чи не порушує встановлене обмеження саму суть цього права, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою.

Зміст права доступу до суду, окрім забезпечення можливості безпосереднього звернення до суду та розгляду і вирішення справи у суді, розуміється ще й в аспекті дотримання додаткових гарантій, пов'язаних з реалізацією цього права.

Як свідчить позиція ЄСПЛ у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відтак, як встановлено судом апеляційної інстанції, виходячи до нарадчої кімнати, суд першої інстанції не повідомив учасників справи стосовно орієнтовно часу оголошення рішення. А отже, позивач, маючи проблеми зі здоров'ям, відлучився та не знав орієнтовного часу проголошення рішення.

Крім того, відповідно до приписів ч. 5 ст. 205 КАС України, на яку посилається суд першої інстанції до позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки що не відповідає обставинам даної справи.

Аналізуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно трактовано норми процесуального права чим порушено права позивача на судовий захист.

Відповідно до ст. 320 КАС до повноважень суду апеляційної інстанції належить скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду прийнята за неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а відтак з огляду на повноваження суду апеляційної інстанції апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від "22" травня 2018 р. скасувати. Справу направити до Сарненського районного суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "09" липня 2018 р.