Справа № 357/4528/18
Суддя: Цуранов А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4528/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що постановою НК №978848 від 22.04.2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за керування автомобілем не маючи при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вважає дану постанову протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у нього є і він мав його при собі 22.04.2018 року. Інспектор, не дочекавшись поки позивач надасть поліс, винесла постанову. Також посилається на те, що постанова була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, який уповноважив розглядати такі справи. Позивач вказує на ряд порушень, що допустив інспектор при складанні постанови та просив суд визнати такі дії протиправними та скасувати постанову серії НК №978848 від 22.04.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадження по справі закрити.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі, заперечень або заяв про відкладення судового розгляду до суду не надходило.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 22.04.2018 року о 17 год. на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса керував автомобілем Mitsubishi д.н.з АІ 0343ВР та був зупинений інспектором роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 Під час перевірки документів водій не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в результаті чого на місці зупинки поліцейським було складено постанову про порушення водієм пункту 2.1 г) ПДР та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

За п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2.1 ґ) правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не згоден із винесенням такої постанови, стверджує, що при її винесенні були порушені його права, а саме: користуватись допомогою адвоката, подавати докази, знайомитись з матеріалами, надавати пояснення, своєчасно оскаржити постанову, свідків не допитувалось, технічними приладами не фіксувалось. Також вказує на те, що мав при собі поліс обов'язкового страхування. Поліцейським було складено постанову на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно до положень п. 21.2 ст. 21 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ст. 258 КУпАП України протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих автоматичному режимі.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, ст. 258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою ст. 258 КУпАП, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У цьому рішенні зазначено, зокрема, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею ст. 126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Як передбачено ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

У встановлений законом строк відповідач не надав відзив на адміністративний позов.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказується на порушення ним п. 2.1 ґ) ПДР України, а саме, що водій не мав при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Однак лише описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення, на думку суду, не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Жодних доказів щодо вчинення позивачем вказаного вище адміністративного правопорушення відповідачем не надано, відсутні посилання на такі докази і в самій постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_1 12.01.2018 року уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та йому було видано поліс №АМ/2694884.

Проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що оскаржувану позивачем постанову належить скасувати, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, належних доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 241-246, 255, 279, 293, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії НК №978848 від 22.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову інспектора роти № 2 батальйону № 1 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії НК №978848 від 22.04.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 425 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення.

СуддяОСОБА_3