Справа № 818/578/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/578/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р., суддя першої інстанції Гелета С.М., повний текст складено 10.04.2018 р., по справі № 818/578/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач), звернувся з до суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяв від 20.12.2017 та від 01.02.2018;

- зобовязати Міністерство юстиції України направити на його адресу короткий виклад рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" і перелік документів, необхідних для виконання рішення "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" y Департаменті державної виконавчої служби України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) направити на адресу ОСОБА_1 (41600, Сумська область, м. Конотоп, вул. Професійна, 12, гуртожиток, код НОМЕР_1) інформацію згідно запитів від 20.12.2017 та від 01.02.2018, а саме: короткий виклад рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та перелік документів, необхідний для виконання рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" у Департаменті державної виконавчої служби України.

Відповідач, Міністерство юстиції України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справ, а також на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає доводи щодо відповідність його дій вимогам чинного законодавства України.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, суд, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 20.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про надання йому короткого викладу рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та переліку документів, необхідних для виконання вказаного рішення.

Не отримавши відповіді на зазначену заяву, позивач 01.02.2018 повторно звернувся до відповідача із заявою про надання вказаної інформації.

Розглянувши заяву, Міністерство юстиції України листом від 25.01.2018 № 2748/П-32101/5.2.1 повідомило ОСОБА_1 про те, що 12.10.2017 Великою Палатою Європейського суду з прав людини було ухвалено остаточне рішення у справі "Бурмич та інші проти України" (заяви №№ 46852/13 та інші), згідно з яким суд постановив вилучити зі свого реєстру 12148 заяв, у тому числі заяву ОСОБА_1, що стосуються системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні, та передати їх Комітету ОСОБА_2 Європи, який здійснюватиме подальший нагляд за їх виконанням в контексті вжиття заходів загального характеру. Зазначеним рішенням Європейський суд не присуджував справедливу сатисфакцію жодному із заявників, у звязку з чим воно не підлягає встановленій процедурі виконання. Україна у співпраці з Комітетом ОСОБА_2 Європи веде активну роботу щодо розроблення відповідної стратегії вирішення вказаної проблеми та запровадження механізму надання відповідного і достатнього відшкодування за порушення прав, гарантованих Конвенцією.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності бездіяльності Міністерства юстиції України при розгляді заяв ОСОБА_1 від 20.12.2017, від 01.02.2018.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про надання йому короткого викладу рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та переліку документів, необхідних для виконання вказаного рішення.

Між тим, інформація, яку просив надати в своїй заяві позивач, Міністерством юстиції України надана не була.

Відповідачем розглянуто заяву та надано відповідь відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Законом України "Про звернення громадян" регулюються питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Відповідно до ст. 1 вказаного Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозицією (зауваженням) є звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації»

Разом з цим, зі змісту заяв ОСОБА_1 від 20.12.2017 та 01.02.2018 встановлено, що питань, які регулюються Законом «Про звернення громадян», зазначені заяви не містять.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заяви позивача за правовою природою є запитом на публічну інформацію, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» орган представництва орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень.

Пунктом 2 Порядку забезпечення представництва України під час розгляду справ у Європейському суді з прав людини, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 29.04.2004 № 553, встановлено, що відповідальним за забезпечення представництва України у Суді є Мінюст в особі Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» протягом десяти днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного орган представництва готує та надсилає для опублікування в газеті «Урядовий курєр» стислий виклад Рішення українською мовою.

Статтею 6 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що з метою виконання заходів загального характеру держава забезпечує переклад та опублікування повних текстів Рішень українською мовою спеціалізованим у питаннях практики Суду юридичним виданням, що має поширення у професійному середовищі правників. Автентичність перекладу повних текстів Рішень засвідчується Органом представництва.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Таким чином, за змістом вищевказаних норм, колегія суддів дійшла висновку, що Міністерство юстиції України є розпорядником інформації щодо перекладу рішень Європейського суду з прав людини, якою відповідач володіє внаслідок виконання своїх обовязків з представництва України в Європейському суді з прав людини.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитом на інформацію є прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявами від 20.12.2017 та 01.02.2018 про надання короткого викладу рішення Європейського Суду "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та переліку документів, необхідних для виконання цього рішення.

Таким чином, враховуючи зміст вказаних заяв, вони є запитами на інформацію, порядок розгляду яких визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Отже, враховуючи, що публічна інформація, яку просив надати позивач, знаходиться у володінні Міністерства юстиції України, останній зобовязаний був розглянути їх в порядку визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частинами 4, 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що письмовий запит подається в довільній формі та має містити: ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату.

Статтею ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі та в ній має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис.

З матеріалів справи встановлено, що заяви ОСОБА_1 від 20.12.2017 та 01.02.2018 відповідають вимогам, встановленим статтею 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Між тим, відповідач в порушення вимог ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", за результатами розгляду вказаних заяв, протягом пяти робочих днів запитувану інформацію або вмотивовану відмову в задоволенні запитів, позивачу не надав.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача щодо відсутності переліку документів, необхідних для виконання рішення Європейского суду з прав людини, запитуваних позивачем, та на той факт, що цим рішенням не присуджено жодному з заявників справедливу сатисфакцію, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обовязку надати відповідь на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем правомірність бездіяльності щодо не надання публічної інформації на запит позивача відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» не доведено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо не розгляду заяв про надання публічної інформації, доступ до якої гарантується Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо способу захисту порушеного права позивача, зокрема щодо зобовязання Міністерства юстиції України надати ОСОБА_1 інформацію згідно запитів від 20.12.2017 та від 01.02.2018, а саме: короткий виклад рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" та перелік документів, необхідний для виконання рішення Європейського суду з прав людини "AFFAIRE BURMYCH ET AUTRES с. UKRAINE (Requеtes nos 46862/13 et al.)" у Департаменті державної виконавчої служби України.

Позиція суду щодо неможливості підміняти собою органи владних повноважень, повністю узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму №13 від 24 жовтня 2008 року, згідно якої, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень; та з позицією Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку обставинам справи, проте допустив порушення норм процесуального права, що не вплинуло на законність рішення, проте є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для змінити рішення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. по справі № 818/578/18 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:

«Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути запити ОСОБА_1 від 20.12.2017 року та від 01.02.2018 року з урахуванням висновків суду викладених у даній постанові».

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.04.2018р. по справі № 818/578/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 13.07.2018.