Справа № 815/995/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/995/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року о 14 год. 00 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Корд» (, місцезнаходження: 67661, Одеська обл., Біляївський р-н., с.Нерубайське, вул.Пастера, буд.40) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (код ЄДОРПОУ 39398646, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.01.2018 року №, №, №, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 06 березня 2018 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Корд» (67661, Одеська область, Біляївський район, с. Нерубайське, вул. Пастера, 40, ) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 23.01.2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «Трак Корд» за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 158429,00 грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 23.01.2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «Трак Корд» за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 85,00 грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 23.01.2018 року, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій за платежем штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обліку готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 28000,00 грн.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2018 року справу передано головуючому судді Юхтенко Л.Р.

Ухвалою від 11 травня 2018 року суддею Юхтенко Л.Р. прийнято до свого провадження адміністративну справу за позовною заявою Фірми у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Корд» (, місцезнаходження: 67661, Одеська обл., Біляївський р-н., с.Нерубайське, вул.Пастера, буд.40) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (код ЄДОРПОУ 39398646, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.01.2018 року №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що співробітниками ГУДФС в Одеській області зроблено хибні та надумані висновки про встановленні порушення, що в свою чергу, призвело до винесення помилкових податкових повідомлень-рішень на загальну суму 186 514 грн., у звязку з чим вони підлягають скасуванню.

Позивач зазначив, що ним були подані всі, оформлені належним чином відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи, які свідчать про реальність господарських операцій із контрагентами ТОВ «Ок Лоджістік», ТОВ «О.К. Лоджістік», ТОВ «УТГ «Тірел», ТОВ «Зем-Агро», ТОВ «Транс-Групп» згідно з договорами поставки товарів.

Окрім того, позивач зазначив, що встановлені перевіряючим органом порушення п.2.11 Розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме: встановлення відсутності первинних документів, які б підтверджували готівкові розрахунки підзвітною особою - директором підприємства ОСОБА_2 з іншими підприємствами на загальну суму 28 000 грн., оскільки вказаний платіж ОСОБА_2 було здійснено за допомогою онлайн банкінгу ПАТ КБ «Приватбанк» (Приват24) з власної картки, на підтвердження чого надана роздруківка квитанції по рахунку, яка відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» має ту ж саму юридичну силу, що і виписка банку, складена у паперовому вигляді.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив на позовну заяву (вхід. №11105/18 від 23.04.2018р.).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що Головним управлінням державної фіскальної служби України в Одеській області за результатами проведеної документальної планової перевірки позивача встановлено, що при оформленні первинних документів на виконання господарських операцій з контрагентами позивачем порушено вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що призвело до заниження податку на прибуток, всього у сумі 68 грн. та податку на додану вартість всього у сумі 126 743 грн.

Окрім того, встановлено відсутність первинних документів, які б підтверджували проведення готівкових розрахунків підзвітною особою-директором підприємства ОСОБА_2 з іншими підприємствами на загальну суму 28 000 грн., що є порушенням п.2.11 Розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті.

Враховуючи встановлені під час проведення перевірки порушення, відповідач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Позивач, в свою чергу, надав відповідь на відзив (вхід. №13982/18 від 18.05.2018р.), відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 12 червня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 03 липня 2018 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 03 липня 2018 року оголошено перерву для підготовки до судових дебатів до 10 липня 2018 року.

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце призначення судових засідань, про причини незявлення суд не повідомив.

Відповідно до відзиву, відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши відеозапис, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАК КОРД» зареєстровано Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області 28.08.2005 року, номер запису № 1 002531.

Суд встановив, що на підставі направлень, виданих ГУ ДФС в Одеській області відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 п.п.77.1 ст. 77 ПК України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 4 квартал 2017 року, на підставі наказу ГУДФС в Одеській області від 10.11.2017 року №5804 проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «ТРАК КОРД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 28.08.2015 року по 30.09.2017 року валютного законодавства за період з 28.08.2015 року по 30.09.2017 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Трак Корд», за наслідками якої складено акт №1966/15-32-14-05/39976157 від 26.12.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТРАК КОРД», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 28.08.215 року по 30.09.2017 року (а.с.11-49).

Відповідно до висновків зазначеного акту перевірки встановлено, серед іншого, порушення позивачем:

- п. 44.1 п. 44.2 ст.44,пп. 134.1 .1 п. 134.1. ст. 134 ПК України, п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Міністерством фінансів України від 29.11.1999 року, внаслідок завищено податкову на прибуток всього у сумі 37552 грн, у т.ч. у 2015 році на 1381 грн., у 2016 році на 36 197 грн., у першому півріччі 2017 року занижено на 26 грн.

- п. 44.1 п. 185.1 ст. 185,п.187.1 ст. 187 ПК України,п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього на суму 1387500 грн.;

- п. 2. 6 Розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні не оприбуткування готівки в касі підприємства у розмірі 226980, 00 грн.

- п.2.11 Розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, відсутність первинних документів, які б підтверджували б готівкові розрахунки підзвітною особою директором підприємства ОСОБА_2 з іншими підприємствами (приватними підприємцями) на загальну суму 28000 грн.

- п. 2.3 Розділу 2 положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні- порушення граничних обмежень, розрахунків готівкою з ТОВ «МПК» протягом одного дня.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.01.2018 року позивачем подано заперечення на акт перевірки з додатковими доказами, які не було враховано при проведенні перевірки, на які отримав відповідь «Про розгляд заперечень» вих. №811/10/15-32-14-05-07 від 22.01.2018 року (а.с. 62-89).

Згідно з відповіді «Про розгляд заперечень» вих. №811/10/15-32-14-05-07 від 22.01.2018 року (а.с. 62-89) вбачається, що контролюючий орган визнав певні заперечення та задовольнив їх частково.

Суд встановив, що на підставі акту перевірки №1966/15-32-14-05/39976157 від 26.12.2017 року, з урахуванням відповіді «Про розгляд заперечень» вих. №811/10/15-32-14-05-07 від 22.01.2018 року, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення рішення № від 23 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у на 158 425 грн.; № від 23.01.2018 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 85 грн. та № від 23.01.2018 року, відповідно до якого застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 28 000 грн.(а.с.90-93).

Судом досліджені податкові декларації з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, податкові декларації з податку на додану вартість за квітень, липень, серпень 2017 року та надані позивачем первині документи по взаємовідносинам з ТОВ «Українська торгівельна група «Тірел».

Дослідивши матеріали справи, вислухавши вступне слово представника позивача та дослідивши відеозапис, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Змістом спірних правовідносин є частина акту перевірки по взаємовідносинам підприємства позивача з ТОВ «Українська торгівельна група «Тірел», оскільки згідно з відповіді «Про розгляд заперечень» вих. №811/10/15-32-14-05-07 від 22.01.2018 року (а.с. 62-89) вбачається, що контролюючий орган визнав певні заперечення та задовольнив їх частково та залишив акт перевірки без змін в частині цих взаємовідносин, за висновками якого були винесені податкові повідомлення-рішення № від 23 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у на 158 425 грн., № від 23.01.2018 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 85 грн., та щодо готівкового розрахунку підзвітною особою директором підприємства ОСОБА_2 з іншими підприємствами (приватними підприємцями) на загальну суму 28000 грн., за висновками якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 23.01.2018 року, відповідно до якого застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 28 000 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом п.77.1 ст. 77 ПК України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Так, суд встановив, що ГУДФС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Трак Корд» на підставі п.77.1 ст.77 ПК України.

В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Трак Корд» в періоді, що перевірявся здійснювало продаж товару (автошини та автодиски) ТОВ «ОК Лоджістік», ТОВ «О.К. Лоджістік», ТОВ «УТГ «Тірел», ТОВ «Зем Агро», ТОВ «Транс Груп». Сплату за товар здійснювалась грошовими коштами на банківські рахунки ТОВ «Трак Корд».

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами акту перевіри, що ТОВ «Трак Корд» уклало договори на поставку товарів із ТОВ «ОК Лоджістік» №02/11 від 02.11.2015 року, із ТОВ «О.К. Лоджістік» №3012/1 від 30.12.2016 року, із ТОВ «Зем Агро» №2511/3 від 25.11.2016 року, з ТОВ «Українська торгівельна група «Тірел» договір №2712/1 від 27.12.2016 року, із ТОВ «Транс-Групп» договір №1503/1 від 15.03.2016 року, згідно зазначених договорів поставка товару здійснюється на умовах EXW (склад постачальника). Згідно з п.2.4 вищевказаних договорів «Датою виконання Постачальником обовязків з поставки товару (датою поставки) є дата відмітки в видатковій накладній про прийняття товару Покупцем.

Згідно з п.2.5 цих договорів Покупець гарантує, що особа, яка здійснюватиме фактичне приймання товару і підписання видаткових (товарно-транспортних) накладних матиме достатній обєм повноважень на вчинення таких дій від Покупців.

Перевіркою встановлено, що на виконання зазначених Договорів не надано жодної товарно- транспортної накладної, яка в б свідчила про відвантаження товарів на адресу покупців ТОВ «ОК Лоджістік», ТОВ «Транс Групп», ТОВ «Зем Агро» в період до грудня 2016 року, тобто не надано первинні документи, які б підтверджували фактичну передачу товарів та їх перевезення на адресу ТОВ «Ок Лоджістік», ТОВ «Транс Груп» та ТОВ «Зем Агро».

Суд встановив, що на підтвердження транспортування товару на адресу ТОВ «Українська торгівельна група «Тірел» позивачем надано ТТН №Р2821 від 27.12.2016 року та №Р2819 від 27.12.2016 року, відповідно до яких зазначено автотранспорт «Автомобіль MERCEDES BENZ», держномер ВН 7127 НЕ, вказано пункт розвантаження продукції «АДРЕСА_1» в обох ТТН не вказана особа вантажоодержувача, проте, наявний підпис вантажоодержувача, який, на думку перевіряючого органу, відрізняється в кожній окремій ТТН (тобто наявні 2 різних підписи за даними Відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, що подані до податкового органу за грудень 206 року на ТОВ «Українська торгівельна група «ТІРЕЛ» нараховувалась заробітна плата, не співпадають підписи вантажоодержувача в видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.

В ТТН зазначена кількість перевезених автошин для вантажних автомобілів, а саме: в ТТН №Р2819 від 27.12.2016 року 101 шт., в ТТН №Р2821 від 27.12.2016 року 91 шт.

Так, перевіряючий орган в акті перевірки зазначив, що дану кількість автошин для вантажних автомобілів за своїми габаритними показниками автомобіль «MERCEDES BENZ», держномер ВН 7127 НЕ, не здатен вмістити у кузові.

Окрім того, в акті перевірки фіскальний орган зазначив, що у всіх видаткових накладних не зазначено особу отримувача, тобто неможливо ідентифікувати особу, що брала участь у господарській операції.

Стосовно проведеного аналізу наявних баз даних ГУДФС в Одеській області по підприємствам-контрагентам позивача - ТОВ «ОК Лоджістік», ТОВ «Зем-Агро», ТОВ «Українська торгівельна група «Тірел», ТОВ «О.К. Лоджістік», ТОВ «Транс-Групп», у звязку з відсутністю основних засобів (автомобілів), для яких могло б здійснюватися придбання автошин, відсутністю товарних залишків при відсутності реалізації автошин згідно з даних ЄРПН при наявності первинних документів, оформлених з порушенням вимог визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» свідчить про фактичну відсутність здійснення відвантаження товару від ТОВ «Трак Корд» на адресу зазначених підприємств.

Розглядаючи справу в межах змісту спірних правовідносин, оцінюючи наявні у справі первинні документи по взаємовідносинам підприємства позивача з ТОВ «Українська торгівельна група «Тірел», в тому числі, ТТН № Р2821 від 27.12.2016 року та № Р2819 від 27.12.2016 року, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд не погоджується з зазначеним висновком перевіряючого органу, з огляду на таке.

Згідно з п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з п.п.1-2 ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, будь-які документи мають силу первинних лише в разі здійснення господарської операції та можуть братися для підтвердження даних податкового обліку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до вимог п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 р. за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Суд зазначає, що стан виконання податкових обовязків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить не волевиявлення осіб у вигляді цивільно-правового правочину, а фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його звязку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства повязують формування витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування та податкового кредиту з фактом придбання товарів з метою використання в господарській діяльності.

Отже, вирішальним значенням при вирішенні питання щодо формування платником податку витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, та податкового кредиту має значення не те, які зобовязання сторони обумовили договором, а те, що вчинив платник податків. З позицій оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект волевиявлення сторін правочину, а має значення господарська операція, що вчинена платником, яка і має бути предметом аналізу в податковому спорі.

Відповідно до п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Так, суд встановив та підтверджено матеріалами справи, що на підтвердження господарських операцій з транспортування товару (шини, автошини) позивачем надано видаткову накладну №2821 від 27.12.2016 року та ТТН №Р2821 від 27.12.2016 року, видаткову накладну №2819 від 27.12.2016 року та ТТН №Р2819 від 27.12.2016 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серії СХО №795306 MERCEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 (а.с.180-185).

Відносно тверджень представника відповідача, що зазначені первинні документи не містять всіх реквізитів, передбачених ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому не можуть підтверджувати здійснення господарської операції, суд зазначає таке.

За змістом статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01 липня 2004 № 1955-IV перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до розділу 1 Правил товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюється облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з положень пунктів 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.6 Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби і печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Верховний Суд зазначає, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг (постанова від 12 червня 2018 року справа 815/3310/17).

Відсутність певних реквізитів у документах, на підставі яких платник податків здійснив зміни у власному податковому обліку, або складання таких документів з певними порушеннями, які не призводять до неможливості ідентифікації осіб, які приймали участь у господарській операції, та/або ідентифікації змісту та обсягу господарської операції, не призводять до втрати такими документами значення доказу правомірності здійснення змін у податковому обліку, якщо інші докази свідчать про фактичне виконання такої господарської операції.

Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі 804/20017/14.

Дослідивши спірні товарно-транспортні накладні, суд вважає, що ті недоліки, які виявлені контролюючим органом в них не перешкоджають в ідентифікації змісту та обсягу господарської операції.

Таким чином, суд вважає, що наявність певних недоліків при оформленні ТТН не є свідченням відсутності господарських операцій при фактичному їх проведенні.

Також суд не бере до уваги припущення відповідача, що в автомобіль марки MERCEDES-BENZ не можуть бути вміщені кількість шин, яка зазначена в товарно-транспортних накладних, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами.

Так, судом досліджено наданий позивачем відеозапис, з якого вбачається, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ТОВ «Трак Корд» дійсно вміщує в себе зазначену у ТТН кількість автомобільних шин 91 штук, та більше.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Між тим, як встановив суд вище, доводи представника відповідача, викладені в акті перевірки та відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, в звязку з чим суд вважає, що зроблений в акті перевірки висновок податкового органу є протиправним та не підтверджений належними та допустимими доказами, а тому податкові повідомлення рішення № від 23 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у на 158 425 грн., № від 23.01.2018 року, відповідно до якого збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 85 грн., складені на підставі зазначеного акту є протиправними та належать скасуванню. Тому, в цій частині позовні вимоги належать задоволенню.

Стосовно встановленого в ході проведення перевірки порушення ТОВ «Трак Корд» п. 2.11. Розділу 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», суд зазначає таке.

В акті перевірки зазначено, що в порушення п. 2.11 Розділу 2 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» встановлено відсутність первинних документів, які б підтверджували готівкові розрахунки підзвітною особою - директором підприємства ОСОБА_2 з іншими підприємствами на загальну суму 28 000 грн.

Зокрема, перевіркою встановлено, що грошові кошти видавались під звіт на господарські потреби та встановлено проведення розрахунків у сумі 28000 грн. без надання підзвітною особою директором підприємств ОСОБА_2 .В. первинних документів, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів.

Суд встановив, що перевіряючим органом не прийнято до уваги надану позивачем на підтвердження проведення розрахунків належним чином засвідчену копію квитанції №Р24АР24АА131237518F68795, оскільки не був наданий оригінал.

Суд не погоджується із зазначеною позицією податкового органу, з огляду на таке.

Суд встановив, що вказаний платіж проведено директором підприємства ОСОБА_2 за допомогою онлайн банкінгу ПАТ КБ «Приватбанк» (Приват24) з власної ініціативи, а тому наявна лише роздруківка квитанції по рахунку.

Відповідно до п. 2.6 Глави 2 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 року (редакція чинна на момент виникнення спірних правовідносин) вся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до п. 2.11. цього положення, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Матеріалами справи підтверджено, що директором для звіту готівкових коштів наданий електрона квитанції №Р24АР24АА131237518F68795.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документі та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Згідно з ч. 1 ст. 8 цього закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частиною 3 статті 7 Закону України передбачено, що якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.

Таким чином, враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства, суд вважає, що квитанція банку отримана у вигляді електронного документу із відповідними електронними цифровими підписами посадових осіб банку та його печатки (за наявності) має ту ж саму юридичну силу, що і квитанція, яка складена в паперовому вигляді, а тому відповідачем неправомірно нараховані штрафні санкції згідно з податковим повідомленням-рішенням № від 23.01.2018 року, в звязку з чим, це рішення є протиправним та належить скасуванню. Тому, позовні вимоги в цій частині також належать задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені у судовому засіданні факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Корд» (, місцезнаходження: 67661, Одеська обл., Біляївський р-н., с.Нерубайське, вул. Пастера, буд.40) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (код ЄДОРПОУ 39398646, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.01.2018 року №, №, №, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області № від 23 січня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області № від 23 січня 2018 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби в Одеській області № від 23 січня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Трак Корд» (, місцезнаходження: 67661, Одеська обл., Біляївський р-н., с.Нерубайське, вул. Пастера, буд.40) судовий збір в розмірі 2797, 71 грн. (дві тисячі сімсот девяносто сім гривень 71 копійка).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 13» липня 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.