Справа № 293/47/18
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 293/47/18
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" липня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від "04" квітня 2018 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції Руденка Юрія Васильовича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БР №450695 від 21.12.2017 року , -

суддя в 1-й інстанції - Бруховський Є.Б. ,

час постановлення ухвали - не зазначено,

місце постановлення ухвали - смт. Черняхів,

дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Руденка Юрія Васильовича, в якому просив визнати протиправними дії інспектора у винесенні постанови про накладення штрафу за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП у розмірі 1020 грн. та скасувати постанову серія БР № 450695 від 21.12.2017 року.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 04.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що оскаржувану постанову отримав лише 28 грудня 2017 року, тому враховуючи, що закінчення строку на оскарження постанови припадало на святкові дні, то він не пропустив строк звернення до суду. Крім того, скаржник зазначає, що порушено його право на судовий захист та доступ до правосуддя.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що постановою інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Руденком Ю.В. від 21.12.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.140 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. (а.с.6).

09.01.2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо оскарження вказаної постанови.

Суд першої інстанції розглядаючи справу, дійшов висновків, що позивач пропустив строк звернення до суду, а тому залишив позовну заяву без розгляду.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, строки підлягають поновленню судом лише за наявності поважних причин їх пропуску.

Строки мають важливе значення для захисту порушених прав та адміністративного судочинства. У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб'єктів з погляду на її своєчасність.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законом певних процесуальних дій.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані".

Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті статті 6 Конвенції є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Європейський суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули Конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов'язком для країн, які підписали Конвенцію.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов'язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до ст. 285 КУпАП, у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

За змістом ст. 291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Враховуючи наведені норми, строк оскарження постанови про адміністративне правопорушення від 21.12.2017 року становить 10 днів з дня її вручення.

Згідно матеріалів справи, позивач відмовився від отримання копії постанови на місці правопорушення, що підтверджується відеозаписом події (запис 000098), а тому копія постанови була направлена за допомогою поштового зв'язку та вручена позивачу 27.12. 2017 року.

Таким чином, обставини справи свідчать про те, що позивач знав про винесення оскаржуваної постанови, але відмовився від її вручення, у зв'язку з чим пропустив строк на апеляційне оскарження, який сплив 02.01.2018 року, по закінченню десятиденного терміну від дня в якому позивач відмовився отримувати копію винесеної постанови.

З позовом до суду позивач звернувся 09.01.2018 року, що підтверджується відміткою на поштовому відправленню та витягом з реєстру поштових відправлень, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно журналу судового засідання від 04.04.2018 року, ОСОБА_2 приймав участь у розгляді справи, але ним не було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правомірно залишив позовну заяву без розгляду.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від "04" квітня 2018 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "09" липня 2018 р.